www.titlovi.com
KOLET
Gabriel?
Gabriel, probudi se. Ne, pusti me da spavam.
Ajde, Gabriel. Koliko je sati? -Sedam sati. Vili dolazi danas.
Dobro.
Saint-Sauveur 1892.
Barem je bilo interesantno. Put je veoma dug.
Kako je sada u Parizu, Vili? Život vri, Grad ima struju.
Pun je glumaca, pesnika i pisaca. Svi žele da kažu nešto dubokoumno.
Većina njih ili su premladi, ili previše ludi,
ali ipak generiše se žvotna snaga.
Mi smo hteli da idemo tamo na neku operu, zar ne? Da, na "Toska".
Ja sam bio na premijeri, i nisam bio oduševljen.
Sara Bernar je bila na visini, ali ispalo je melodramatično ekstremno.
I ja cu ići i sama cu proceniti. -Naravno.
Znate, ako je knjiga dosadna možete da je zatvorite,
ako je slika neukusna možete da zatvorite oči,
ali loše pozorište je kao kod zubara.
Prinuđeni ste da sedite na stolici, dok vam buše glavu čekajuci kraj postupka.
Dobar primer, Vili. Bolan posao.
Oh, umalo da zaboravim.
Mali poklon. -Hvala.
Okreni ga ga prema dole.
Lepo je. Doviđenja.
Sido, idem da se prošetam. -Prvo se presvuci.
Biću u blizini. -Presvuci se. Dragi, da uđemo unutra.
On je dobar čovek. Reputacija mu je malo... da,
u životu muškarca dolazi vreme da se smiri.
Napisao si pismo ocu? -Započeo... Ali ne znam kako da ga završim.
Devojka bez miraza, nije prihvatljivo u njihovim krugovima.
Onda da prekinu. Svet neće nestati. Sido, on je stvarno obožava.
Ove godine je dolazio četiri puta. -Bojim se da on neće razumeti.
Tebi se niko ne dopada. -Da li sad mogu da idem?
Uberi malo kupina za pitu. I nemoj ponovo da kasniš! neću.
Gde si? -Tu sam.
Kosa ti je fenomenalna. U mom selu me zovu "devojka sa kosom".
Ne čudim se. Mislim, da si dosta poznata u selu.
Koliko vremena imamo? -Oko 40 minuta, Ali ću hodati do stanice.
Gabriel, nemaš predstavu koliko sam srećan. I ja. -Obožavam te.
Poštovani Vili, Dok sam se vraćala kući prolazeći pored reke
svetlo je siljalo kroz drveće.
Moje srce se ispunilo sa neverovatnim ponosom.
Na kraju ipak vi poznajete sve one fine žene u Parizu,
To mora da je nešto. Želim da se probudim pored vas.
Da znam, da je to naš dan, i da nas čeka ceo život.
Mi ćemo biti jedno i bićemo srećni, ljubavi moja."
PARIZ 1893.
Udahnite, gospođo. Eto tako.
Jesi li spremna? Ne, još ne.
Sta ti misliš, Matild? -Mnogo je lepa, madam.
Uspećemo, pre nego da završi.
Gde ti je nova haljina? -Ne mogu da dišem i smešna sam.
Ali to je vredelo 267 franaka. Ne dopada ti se?
Tebi se dopada. Sredićemo je.
Šta je to? -Mislim da je to pasta za zube. Da pogledam.
Tako, savršeno. Da uđemo.
Ova je užasna, ne mogu da je gledam. -Draga, ta je privremeno.
Vili, Ajfelova kula? Za ili protiv si?
Ja sam "za" čak i zavidim, što ta gigantska erekcija
u srcu naše prestolnice i pripada drugom. Kako ste, grofe?
Dobro sam, hvala. -Vili, nevaljalče. Doveo si nam neko siroče rođaka, li?
Dete tajne ljubavi. -Vrlo dobro vrlo dobro.
Predstavljam vam moju suprugu Gabriel Sidoni Kolet.
Drago mi je. -Meni isto.
Iznenađena sam, zapravo. Uhvatili ste najklizaviju zmiju. Ne sada, Arman.
Kako ste uspeli? -Nisam sigurna.
Odakle ste, draga? -Iz "Saint-Sauveur-en-Puisaye".
Iz Burgundy. -Da li su vam tamo šili haljinu?
Premestio si se, Vili? -Ne još, grofe.
Ne obraćaj pažnju. Kako ste se upoznali?
Naši očevi su služili vojsku zajedno.
Vili se oženio! Divni dani su završeni, eh?
Naprotiv, sada započinju. -Vili, hvala bogu, što si se vratio.
Veber, predstavljam vam moju ženu. Gabriel.
Mnogo se radujem što vas srećem. Treba da ga predaš u utorak.
Tačno tako. Zabavljaj se malo sama, Gabriel.
Mnogo je jednostavno. To je projekat od 800 reči...
Jadničak.
Želiš zemlju i travu, zar ne?
To je jedna od Gardenije, jeli? Pa, šta je to, kala ljiljan?
Dopada li ti se salon? Dopala mi se kornjača.
I njoj je bilo dosadno kao i meni.
Više bi se reklo da si bila uplašena, Ne. Svi su... površni i uobraženi.
Ne, razumeš stvari pogrešno. Nisu toliko uobraženi, koliko se prave.
Ideal je da si veći od života. Da si ličnost sa velikim slovom" L".
Mogla si i ti to da uradiš, provincijalko sa šarmom.
Da li i ta žena ima veliko "L" -Koja?
Ženom sa kojom si pričao, sa crvenom haljinom. Nikol D'Alier?
Dosta, to je bio običan flert. Nije značilo nista. -Zašto onda to radiš?
Zato da bi prošlo vreme, da se ubije dosada. Ajde, zaboravi na nju.
Da li si čula novost? Vili je ženjen. Pri tom srećno.
Otišao je kući sa svojom lepom nevestom, koju mnogo voli.
Dobro jutro, gospodine Veber. -Dobro jutro, Matild.
Zdravo, Veber. -Gabriel.
Danas je napolju hladno. -Ne znam, ja sam u kućnom pritvoru.
Švob je već tu. -Hvala.
Ceo humor i život tone u užasnoj operskoj močvari.
Ona oslobađa same otrove čovečje duše,
ostavljajući publici gađenje i bledilo.
To je malo ektremno, ali kraj je bio teatralan.
Nije ekstremno. bez nesigurnosti, milovanja samo rasturaj,
Veber. -Vili... Švob. Ukrasi ga malo i predaj ga na "Eho" do 18:00.
Uradiću. -Posao ide punom parom. Imam sjajnu ideju ili barem tako mislim.
I kakva je? -Objaviću knjigu. Knjigu? -Da, imamo priče od Vila.
Njegove muzičke recenzije, a sada ćemo imati i prvu knjigu od Vila.
Biće dosta literature za barabe. I ko će napisati roman?
Ti.
Da li i vi pišete za njega? -Da.
On je već napravio jedan od svojih "duhova" i?
To su samo pisma. -Vi ste probirljiva i zahtevna.
Škrabotine su, to hoćete da kažete. -O, da.
Vili će prepisati svojim rukopisom. Niko nema rukopis kao gospodin Vili.
Prvo gledamo nju... Mona. Njezini obožavaoci je nose na rukama.
Ona ima 18 godina, prelepa je i opasna.
Devojka sa ulice, proždire muškarce, nikada ne nosi korset.
Zatim dolazi heroj Reno.
On je pisac... čist genije. On je očaran njom.
Ona ga zavodi u svojim otrcanim sobama.
Posle celih 5 dana telesnih uživanja, on potpuno potpada pod njenu vlast.
Ona instiktivno razume njegove niske želje. Da li će moći da se izvuće?
Hoće li se ikad vratiti svojim prijateljima i blistavom karijerom
ili će se ugušiti u njezinim otrovnim zagrljajima,
zaboraviće pisanje i potonuće u seksualnom mulju? To je briljantno.
Biće.
Kaži koliko ti treba vremena? -Dva ili tri meseca.
Ne, Veber, nedelje treba da budu nedelje. Piši po četiri sata dnevno.
Doviđenja, Gabriel. Ako ima problema, potražiću vas.
Da, da, nego piši i to brzo. Napravićemo dobre pare.
Da, da, da. -O, Bože, totalan haos.
Posao pri ovim uslovima je apsolutni haos.
Udala si se za književnog preduzimača. To je totalna katastrofa.
A ti za dete sa sela bez groša. -Mi smo obečani, tako?
Savršeno je. Sta ćes da kažeš ako se desi...
"Dogovor, koji si mi poslao je isključivo sprovodljiv
sa jednim malim nedostatkom... pare". Sipaj više ulja na vatru.
Goreće jače. -Vili! Intimnost u svim njenim javnim, mila.
Imam susret. Vidimo se u La Maskot u 21:00. Ne, bolje u 22:00.
Hvala, gospođo D'Arsej.
Ne, to je laž.
To su 571 franaka, Lote, za mesec. -Da li ti ličim na jeftinu?
Za te pare mogu da uzmem prostitutku po pet puta na dan.
O, draga moja. Došla si... po mene?
Ona nije nečasna žena. Čak su predtavu za nju napisali.
Užasna je, to nije ni važno. Ko je napisao pismo?
Gabriel, ona ti nije suparnica. Obećavam, da neću više spavati sa njom,
razumi, da muževi to rade. Mi smo slabiji pol. Robovi smo svojih želja.
Ovde u gradu to je sasvim prihvatljivo... -Glupost
Ja ne prihvatam tvoje laži! Čekam te po ceo dan, nikad ne molim za ništa,
zato što govoriš, da nemamo para. -Ali mi stavrno nemamo para.
Zato što ih trošiš na nju! -Nije tako.
A onda kad si u krevetu ja te dodirnem, poljubim ti kažeš da si previše umoran.
Ne, ne. -Bio sam nepažljiv, žalim. Popraviću se. -Ne dodiruj me!
Gabriel, ja... odrekao sam se nasledstva zbog tebe!
Odrekao sam se svoje slobode! -Idi do đavola!
O, ne. Mravi.
Ah, mora da postoji nešto slatko. -Izgleda lepljivo.
Napale su ga bele muve. Isisale su sav sok. Treba nam nar. -Ili pauk.
U mojoj sobi ima jedna velika paučina.
Uhvatiću ga i doneću ga ovde.
Da ili si imala nekad osećaj, da se kao pretvaraš, Sido?
U kom smislu -Kao žena... ili majka.
Kao da igraš po nekom scenariju.
Ponekad igram suprugu, majku nikada.
Da li je dobar sa tobom, Gabri?
Šta se desilo, ljubavi moja?
Prosto... ništa nije kako sam zamišljala.
Dođi tu.
Moje malo mače. Niko ne može da ti oduzme to, što si ti.
Niko. Ti si previše jaka za to. I uvek si bila.
Samo računaj na sebe. Znam.
I šta si uradila, šta te je to uznemirilo?
Ništa. Ništa, sve je novo. Treba da se prilagodim u braku.
Bolje prilagodi brak prema sebi.
Dopada li ti se tu? -Da. Odavde grad izgleda još odvratniji.
Nisam ti falio uopšte? Iskreno govoreći, ne.
Moj život bez tebe je užasan, prosto ga nema.
Kao mrtvac sam. Osecam se užasno. Sve mi izgleda apsolutno besmisleno.
Ne mogu više ni da pišem.
Ti za mene značis vise od svih žena u Parizu zajedno.
A ti si sve njih probao? -Molim te, ne podsmevaj mi se.
Ti voliš da se podsmevaš sa svima ostalima.
Istina je, ali to je glupost. Reči su đavolski gadovi,
njihov izvor su moje rane i bol u srcu...
Mislim da ti iz srca ne izlazi ništa.
Mogu da te pročitam kao gornji red grafikona kod oftamologu.
To je briljantno. Sama si to izmislila?
Samo mi reci šta hoćeš, Gabriel, i sve ću uraditi.
Znam ko si, Vili. Možda sam to uvek znala, zato ne želim da trpim laži.
Nikad više neću da lažem, obećavam. -Želim da budem deo nečega.
Ne želim da se prema meni odnose kao prema maloj kućnoj ženi.
Želim da znam šta se događa. Znaćes. Bićes deo svega.
Obećavaš li?
Obećavam.
Kada se vratimo u Pariz kupiću ti kuče.
Bilo bi čudesno. -Ovde je toliko lepo.
Često sam sa Lus ovde plivala posle škole. -Stavrno?
Ona ti je najbolja prijateljica?
Da, zajedno smo prošle mnogo šta. -Kakva je ona bila?
Bila je simpatična, ali i mnogo dosadna.
Kako tako? -Bila je užasno trapava. Jedne zime, kada je pao prvi sneg
napravile smo male snežne lopte i unele u učionici.
Dok je g-ca Teren pisala na tabli ja sam zagrizla sneg
i predala dalje, i on je krenuo od ruke do ruke.
Oh, smrzavam se. -Evo, ulazi. Ja sam vruć kao debela peć.
I kad je stigla do Lus ona je ispustila i kaznila nas obe.
Radila je sve, samo da bi bila sa mnom. -Ne sumnjam uopšte.
Ti si toliko zabavna i pametna.
PARIZ
Izađite odatle, to je maltretiranje! -Vili, dosta, to nije fer.
Dolazim treći put i molim te.
Onda prestani da dolaziš. -Uskoro će me izbaciti.
Dužan si mi 400 franaka. Uzeo si avans od Olendorfa.
Uzeću ga tek u petak. Fabrika treba da plati svojim radnicima, Vili.
Onda nađite drugi posao! Neka vas neki drugi idiot angažuje.
Daću vam pare u petak. -U tvom je interesu da bude tako.
Prokleti! -Vratićemo se u petak.
Oni nikad ne bi mogli da rade sami.
Dao sam im moje ime i reputaciju, preuzeo sve rizike, a para nigde nema.
Treba nam veća proizvodnja. -Nađi drugog pisca.
I sa čime da mu platim? Uzeo 300 od "Eho", 425 za vampirski roman
i samo 250 od muzičkih kritika. -Gde idu tolike pare?
Hipoteka, Matild, restorani... -Zato što samo ti plaćas račune!
To se očekuje od mene. -A konji, a kazino?
Želis da živim kao monah? -Ne, kažem, da mozemo da štedimo.
Ti... ti možeš da pišeš. -Šta?
Te priče koje si mi rekla u Saint-Sauveur prošle godine.
Moje školske priče? Da. To će biti Vili moja sledeća knjiga.
Pa, probaj u svakom slučaju ali odmah.
Cilj je četiri sata pisanja. Vukovi kucaju na vrata!
"Klodin u školi" Gabriel Sidoni Kolet
Zovem se Klodin. Živim u Montigny.
Rođena sam tamo 1873...
ali verovatno ću umreti na drugom mestu.
Zašto ne spavaš? Samo što sam prestala sa pisanjem. -Stvarno?
O, Bože.
Napisala si četiri sata? -Najmanje dva sata više.
Ne može biti. Sigurno si prirodni talenat.
Promenila sam nekoliko stvari... za priču.
Da ne bi uvredila stare poznanike. -Ne brini za činjenice.
Možeš da menjas događaje i da dodaješ junake,
prosto adaptriraj se vremenu. Sve, što ljudi vole
su osećaji, emocije, interesantno rezime. Mogu da pišem sve, šta želim?
Razume se, niko nema da ospori. A ako naprave zapamti,
da ruka, koja drži olovku piše istoriju.
Ni si raspoložen? Umoran sam kao medved zimi.
Sačuvaj snagu za knjige.
To je mala šuma, gde stabla zlokobno grebu lice dok prolaziš.
Puna je sunca, jagode, devojačkih suza i... zmije.
Ja strepim i šokiram se terora,
hladna tela, koje se klizaju pred mojim nogama.
Tamo sam toliko usamljena. Pogled mi se gubi daleko između drveća,
u zelenoj, tajanstvenoj dnevnoj svetlosti.
Sve me to smiruje i malo me uznemirava,
zbog usamljenosti i nejasne tame.
Pa, evo nas. Ti si sve uradila, skidam kapu. -I?
Prekrasno je. Proveo sam ceo dan u Saint-Sauveur.
Nije ti se dopalo? -Dopada mi se. Stvarno? -Da.
Da, priče... su šarmantne. Izvini, treba... da pišam.
Šta drugo? -Ništa. To je zaista izvrsno izražavanje. -I?
I...
Nećemo biti u mogućnosti da ga objavimo,
Što je dosadno. -Šta mu ne valja?
Iskreno da ti kažem?
Mogu li da ti pričam kao piscu, kome dajem instrukcije?
Da. -Sem što te volim. Obožavam te, zapamti to. -Reci napokon.
Nema nikakve dinamike. Nema rezime.
Knjiga o Vilu hvatate od prve glave, a tvoja...
Ima previše prideva. Neki od junaka su zanimljivi. ali... je prenatrpan.
Previše je ženstven.
Znači izgubila sam svoje krvavo vreme. -To ti se dopalo.
Ja sam to napisala za tebe!
KOLET
Vag hipnotiše, je l'? On je kralj kantomimata. Da uzmemo nesto za piće.
Hvala, Žerord. -Živeli.
Kako ti ide knjiga? -Nikako. Ništa mi neuspeva. -Ne verujem.
Viliju se ne sviđa. Nije važno. Ne volim da ostavljam tragove po svetu.
Da li si uvek pisao, Švob? -Nisam imao drugi izbor, samo pišem.
To te čini srećnim? -O, Bože, ne. Ja pišem, da ne bi poludeo.
Ali ponekad, povremeno, prevezem se.
Zdravo, Švob. -Zdravo, Gaston. Drago mi je da te vidim.
Žan, Mogu li da ti predstavim Kolet? -Gospođo.
Mislim da si nas već upoznao, ali ne pamtim ovo ime.
Novo je, u izvesnom smislu. Onda da smatramo, da nam je ovo prvi susret.
Tako je lako, ukljućeno, iskljućeno. Nema više sveća.
Da, nekad bi mogli da stave i u moju zgradu.
Mnogo je bezbednije, iako je svetlost malo neprijatna.
Sigurno je tako. Izvinite me, Arman?
Pokažite mi dlan. O, koliko interesantno.
Imate dugu liniju života. I mnogo jaku liniju uma.
A vaša ljubavna linija... se deli na tri. Šta to može da znači? -Ko zna?
Toliko puno linija se seku. -Ja imam muške ruke... vidi.
Gledate li? -Imaš nešto od Hermes, Kolet. U tebe ima nešto androgeno.
Vili, zmijo jedna, kako si? Uživamo u drustvu sa Kolet.
Ona više ne krije svoju vatru ispod suda. -To citiraš dobru knjigu, Gaston?
Pamtiš li stih o željama prema tuđim ženama?
Ne gledaj slamku u tudjem oku, već gredu u svojim.
Tuše, Gaston. Postao si oštrouman... donekle. Bolje da krenemo, draga.
Da krenemo.
Doviđenja. -Doviđenja. Njegova prva predstava je apsolutna glupost,
ali budući da mu majka drži salon, razume se, da je to odličan uspeh
i popela ga do neba zbog njegovog uzvišenog talenta.
Kreten, on te prati. -On nije takav, oni su se skoro venčali.
Da, ali je njihov medeni mesec završen, uveravam te, draga.
Ljubomora ti je neumesna. -Zašto? Smatram da mu je žena interesantna.
Žan? -Da.
Šta misliš o tome?
E, to je...
To je sasvim drugo. Stvarno?
Možda.
Dobro jutro, gospođo. Trazim gospodara kuće.
Šta ima? -Da li je kući Gospodin Anrie Gotie-Vilar?
Možete da pričate sa mnom. -Žalim, gospođo. Gospodine -Šta ima?
Imam naređenje da uzmem dve fotelje, jedan ormar i jedan hrastov sto.
Hoću da vidim sudske dokumente. -Izvolte. Da li sve u redu? Ajde.
Vili! -To su samo parčići drveta.
Orman je u spavaćoj. -Sa mojom odećom tamo.
Oslobodi ga. Ja ću se pobrinuti za sto.
Spremni ste? Da, nosite ga.
Eto tu: "Prekrasno prolećno jutro".
Treba da se oživi, na primer: "Nastupila je ta prekrasna sezona".
"Sokovi teku skoro nepristojno". I tu... scena sa Lusi.
Napisao sam: "Ona se polako oslonila na mene.
Njene plave oči su bile malo zatvorene, a usta poluotvorena."
To je vulgarno. -Strast se prodaje više.
Znam šta hoće muškarci i izdavači. Misliš, da će uzeti? -Da.
Olendorf će poludeti. -Kao ti pri prvom čitanju?
Da ne pričamo o tome. Prestoji nam veliki posao.
VILI "KLODIN U ŠKOLI"
Klodin je devojka iz malog sela, ali ona je za sve nas.
Brzopleta, tvrdoglava, sebična i strastvena..."
Ona nas zapanjuje svojom smelošću, sa svojim željama i svojim grehom.
"Samo neobičan muškarac može da definiše tu savremenu mladu ženu."
Vili, tvoja knjiga će promeniti svet. Za Klodin! -Klodin!
Ceo Pariz govori o genijalnosti vašeg supruga. A vi šta kažete? -Pravi se.
Ako je ta knjiga nešto onda ja idem. -Pogledajte ga.
Dugo nije bio tako srećan.
Treba da ti kažem, Vili, Nikad nismo prodavali toliko brzo nijednu knjigu.
To je fenomenalno. Svi pričaju o njoj.
A znate li ko kupuje, mlade žene. -Stvarno, mislim, da...
To je interesantno. -Ima potražnje i za pozorišnu predstavu.
Šta mislite? -Zašto ne. Pozorište je sledeci logičan korak.
Pozorišna javnost će vas napraviti bogatim, Vili.
Nikada ne mogu postati bogat kao vi, dragi Olendorf.
Koliki je tiraž? Možda 30000 kopija.
Čekam da vidim kolika će potražnja biti u knjižarama.
Koliko će vam to doneti? -3 franka po komadu. Suma je ozbiljna.
Gospođo Vili.
Kakva čast. -Drago mi je da vas vidim.
Slušaj, biće i treće izdanje. -Odlično.
Siguran sam, da je Vili opisao Klodin u vašim školskim danima.
Da, imam veliki doprinos.
Drago mi je što su vaši doživljaji urodili takvim plodom.
Bilo mi je drago, gospođo. Kod Lionske stanice, molim. -Gde idemo?
Saznaćeš.
Nešto nije u redu?
Šta može da nije u redu? Šta?
Napokon smo postigli uspeh
i odjednom ti izjavljuješ, da ja nisam instinski autor.
Ne, ni sam. -Radimo sa dinamitom.
Mi smo stvorili zaista nešto moćno i ako zagrmi u pogrešno vreme
mogu glave da nam odlete. -Olendorf je tvoj izdavač, Vili.
Da, ali i Švob je nešto rekao.
Švob je deo tvoje fabrike. -Ljudi vole da govore.
Smeju ti se u lice i čim okreneš leđa zabiju ti nož.
Znam im mentalitet, a ti ne.
Poznajem doviljno ćim sam napisala knjigu, kojiu je potresao Pariz.
Zašto onda ne izadeš i ne vičes po ulici. Reci svima. Masakriraj me.
Izvini... Izvini.
Izvini.
Možda reagujem prejako.
Kako i da, imam iznenađenje za tebe.
Šta to? Onda neće biti iznenađenje, zar ne?
A ovo šta je? Lipa.
A ovo? Daglasova jelka.
A ono tamo? Kesten. Kesten što plače.
Zašto ti se dopada toliko priroda? Životinje su divlje jedna prema drugoj.
Životinje su barem iskrene i nikad ne lažu.
Da, mila moja. To je zato što ne govore.
Pogledaj samo. Lepa je. Interesantno ko živi tamo.
Žedan sam. Da vidimo da li će nam dati piće. Vili, mogu da nas upucaju.
Čekaj, možda su gore. -Ili su gluvi. Ogluveli od zemlje tišine.
Mislim da sam čuo nesto. -Poljubi me. Vili, neko može da naiđe. -Odlično.
Stavi ruku u moj dzep. Ima nešto za tebe. -Vili. Šta?
Dozvoli mi.
Šta misliš?
Ne znam šta da mislim. Ćija je kuća? -Tvoja je. Moja ljubav. Moje srce.
Da te Pariz ne bi ometao.
Šta? -Tvoja je. Stalno govoriš koliko ti nedostaje selo.
Ne mogu da verujem. Tu ti niko neće smetati bićeš sama.
Ipak...
odakle ti pare? Dobio sam avans od Olendorfa.
25000 franak. -Za šta?
Za sledeću knjigu, "Klodin u Parizu". -Vili, ja ne...
mogu da pišem više o Klodin. -Piši o nama.
O našim životima i prijateljima. Samo promeni imena i glasine.
Ne, Vili. -Da pričamo kasnije o tome.
Znaći dopada ti se?
To je neopisivo. -Ta reč ne postoji.
Jedan dobar pisac treba da može da opiše sve.
To je sve?
Sve, što si napisala svih ovih nedelja? Brinula sam o kući.
Rekonstrukcija, slike, preuredjenje. Sedenje u vrtu.
Ostavi vrt. Imamo krajni rok.
Suština je da mi je teško da tu pišem... sama.
A i ne želim da pišem za još jednu Klodin.
Da nisi poludela? Shvataš li koliko retko se dešava to?
Koliko ljudi mole za nastavak.
Dođi sa mnom.
Šta bi uradio direktor, ako je Klodin bez domaćeg?
Vili, ne budi smešan. -Šta bi uradio?
Kazniće je. Saviće je preko kolena i izudaraće je.
Pravilno. -Počeću sutra.
Vili. Piši! -Vili, pusti me!
Uradićeš šta ti govorim. Vratiću se posle četiri sata.
Očekujem da vidim nekoliko stranica. -Vili, Vili... to nije smešno!
Vili! Vili, gade! Arogantni gade! Pusti me da izađem!
Vili! Otvori vrata! Pusti me da izađem!
"Klodin u Parizu"
VILI KLODIN U PARIZU
Bolonjska šuma, Pariz 1900
Ovo su Kolet i Vili. -Tačno tako. To su oni? -Ne zuri u njih.
Ovde? -Da, perfektno.
Hvala.
Mnogo je ukusno.
Kaži mi, koliko duša u ovom parku sada čitaju
"Klodin u Parizu"? Koliko po tvom mišljenju?
Ne znam. -Mislim, svaki treći. Ostali će uskoro isto pročitati.
Ko dolazi ovamo?
Gospodine Vili. Gospođo Kolet. Imam poruku za vas. -Hvala mnogo.
Gospođa Raul Duval. O, Dzordzi Raul Duval? Da. -Čudesno.
Zahvalite se i gospođi. Sa oduševljenjem prihvatamo poziv.
Hvala. -Preneću joj.
Koje to? -A, ona je Amerikanka. Nastrana početnica iz Luzijane,
koja se udala za vojnog bogataša tri puta starijeg od nje.
Zvuče dosadno. -On da, ali ne i ona. Ne moramo da idemo ako ne želiš.
Ne, ići cemo.
Toliko je zabavno. Istinu je rekla zar ne? Da, on je užasni snob.
Onda je gospođa de Kalavet rekla, da je on samo baron, a ne markiz.
"Izvinite, gospođo", odgovorio je on:
"Ja sam vojvoda od Anžu, episkop iz Kutansa,
princ od Žuvnil iz Orleans i Duni, i nema nikakvo značenje ovde".
O, pogledaj.
Tako.
Tako je bolje.
Zar je divno veće gotovo? Ne mogu da ga podnesem.
Lili, kazi kočijasu da spremi kočiju. Naravno. -Pa.
Izvinite, gospođo. Gospodine Vili, moze li autogram molim vas?
Naravno. Još ću vam i nacrtati nešto. Izvolte. -Hvala puno.
I vaš, gospođo Kolet. -O, dovoljno je.
Ne, Naravno. Duh uvek treba nagraditi.
Hvala. Laku noć, draga. -Laku noć.
Pa... Ja živim u ulici Gete74, ako hoćete da svratite na piće.
Mislilm da sam premoren većeras. -O, da li ste sigurni?
Vili? -Srešćemo se uskoro, mila.
Da, nadam se, pre nego se moj dosadni suprug vrati.
Pa, onda... doviđenja. Doviđenja.
Ne želiš da ideš? Poziv je očigledno bio tebi upućen.
Misliš? -Da, naravno. Ti nisi protiv?
Bilo bi licimerno sa moje strane, zar ne?
Mogu tešiti sebe kada znam, da sam kod kuće ležeći u krevetu
zamisljajući vas obe na najdraži mogući način.
Uđi unutra.
Mnogo lepo mesto. Hvala, to je moje malo pristanište.
Frederiku nije toliko stalo za parče umetnosti Nuvo,
ali ja je volim prirodu... i žene. Vidim.
Sećam se "Klodin" u školi, kada devojke plivaju zajedno noću.
Noć je najbolje vreme za plivanje.
U mojem detinjstvu su govorili da u jezerima Luzijane ima aligatora, pa
zato se nikad nisam kupala noću, žalim.
Kada podigneš kapke kao da skidas moju odeću.
Ne skljanjaj pogled.
Pogledaj me.
Tako kao što ja tebe gledam.
Imaš neverovatno lepe zube. Kao aligator.
Dobro jutro, draga. Nahranio si Tobija?
O, zaboravio sam. Mislio sam da će ga Matilda nahraniti.
Kako je bilo sinoć? Interesantno. -Šta se dogodilo?
A šta ti misliš da se desilo? Ne govori mi.
Čekaću da pročitam kako se kod Klodin javljaju nežna osećanja ka prijateljici.
Neću da pišem o tome. -A treba, to je remek delo. Ne. -Videćes je ponovo?
Moguće je.
Jedan trenutak, draga.
Kako je lepo, što si kući. Ja sam samo prošao. -Da?
Bolje da uđete.
Kako ide pisanje? -Sporo i bolno.
Kako je prošao susret u banci? -Dobro... mnogo dobro.
Ona vas očekuje.
Idem do banke.
Đorđi, znam, da si unutra!
Đorđi, otvori!
Kolet, bila sam zadremala. Gde je on? -Ko... Kolet, o čemu govoris?
Plavi dim od cigare visio je u vazduhu.
Ušla sam i pogledala pravo u lice Reno.
On se otrgao i rekao: "Postupio sam neprimerno, oprosti mi".
Rezi je bila tamo. Naravno, da je bila...
Ona se brzo obukla. Zauvek ću pamtiti to bledo lice,
kao da umire pod mojim pogledom.
Dobro je. -Znam.
Promenio bi red, kada Reno kaze: "Postupio sam neprimerno",
znam, da ti nećes tako. A šta bi rekao Reno pri tim okolnostima?
Ne znam, nešto kao: "Zdravo, draga, čekali smo te".
Mislim da mu ona neće verovati. -Naravno, da neće.
Zar ne misliš da, je ona licemerna?
Za Klodin je prihvatljivo da spava sa Rezi,
ali ne želi za Reno. -Ne iza njenih leđa, ne.
Laž je izdaja. Reno joj se zakunio, da će uvek biti iskren.
Možda je hteo da joj kaže, ali je bio...
uplašen od njene vulkanske ljubomore.
Onda on nije lažljivac, već i kukavica.
Ti si mnogo surova prema njemu. A ko drugi ako ne ja?
Da li bi Reno bio ljubomoran, na primer...
Klodin je pošla sa mladim muškarcem za promenu.
Da li bi to smatrao za neprihvatljivo.
Neverstvo Renoa je problem? -Da, tako je.
Koliko vremena već znaš -Oko mesec.
Pa moram reči impresioniran sam tvojom samokontrolom.
Mlada Klodin bi napravila scenu. Planiram da ubijem Reno sledeći put.
Šta? Ne, molim te, ne možeš. Ruka sa olovkom piše istoriju.
Moj suprug... sasvim je pobesneo.
Htela je da pozove Vilia na duel. -Šta?
Ja sam otkazala. Da se nadamo, da dotle neće doći.
Da li si čitala, da? -Jesam.
Koliko treba da budem uznemirena? -Nije mnogo očigledno ko je ko.
Imena su promenjena. -Ne verujem ti.
Svi spletkare o romanu i kažu, da je ekstremno nepristojan.
Znam, da nemaš vremena za mene od našeg susreta i ja se loše osećam,
ali preklinjem te.
Zamoli Vilija da promeni pred izdavanje.
Molim te, Kolet. Kao jedna žena drugoj. Ne mogu. -Zar hoćeš da patim?
Radnja nije samo sa Vilijem, Đorđi. Radnja je u celoj knjizi.
Vili je smatra proizvodom umetnosti.
Imala si svoju šansu da bude pristojno,
ali sada će morati da ga smiri moj suprug.
Olendorf se oglasio da za pristojnu cenu unisti ceo tiraž.
Šta... ne možeš to da uradiš. -Rešenje je vec donešeno.
Lukavi gade, ne možeš. -Mogu i to ću uraditi.
Ti si dvolična kučka. -Imala sam dobrog učitelja.
I kao prava Francuska heroina,
nasa ćerka Klodin bila je spaljena na lomaći.
Rekao sam ti da će biti vruća knjiga. -Olendorf je potpisao ugovor,
ali je zaboravio da napomene, da ne poseduje autorska prava.
Oni su moji. -Neverovatno.
Tako da sam našao drugog izdvača, dobio drugi avans
I stamparske prese teško rade dok mi pričamo? -Kako ste vas dvoje to uradili?
Mislim, da smo imali veliku sreću. -Uopšte ne, za korak ispred smo.
Taj rogati Milioner i njegova nezasita žena nisu imali šansu.
Imamo na krilima dobar vetar i imam mali plan
Da Klodin napravimo najpopularniju devojku u Francuskoj, ako ne i u celom svetu.
Njeno ime će postati poznato. Zovem se Klodin. Živim u Montine.
Rođena sam tamo 1884. Nije loša. -Verovatno neću tu umreti.
Montine je selo, a ne grad. -Ona je užasna. Ulice nisu popločane.
Da, ti si u pravu. Dovoljno je, hvala puno.
Zovem se Klodin. Živim u Montine. Rođena sam tamo 1884.
Verovatno neću tu umreti. Montine je selo, a ne grad.
Gospodine Vili. Ja sam prava Klodin. A vi ste... -Ja?
Zovem se Poler. -Poler? Poler... ponos Alžira. Pogledaj je.
Pogledaj je. Ona podsvesno oseća ulogu.
Priča o knjizi kao o religiji. -Da. Ona je setra večnoj Klodin.
Čudno je, ona je počela da kopira moje gestove i manire.
Ozbiljno? -Misliš li, da ja mogu da igram?
Ti... ne, biće kriminalno đubre. -Đubre na šta?
I ta kratka kosa. Dosad te nisam video takvu, a ti?
Da li si zamišljao Klodin sa dugom kosom.
To je bila Klodin iz 19-tog veka, a to je sada.
Tebi će odgovarati. Mnogo je privlačno.
Samo mislim. Ti i Poler, Klodini blizanci.
Šta? -Da, to će biti zlatni rudnik.
Pariz će sav trepereti. -Ne, ne ni za hiljadu godina.
Dobro veće.
Kolet, izgledaš zanosno. -Hvala.
Zovem se Klodin. Živim u Montine.
Rođena sam tamo 1884.
Verovatno neću tu umreti.
Od svih mojih romana ovaj je bio naj idealniji za pozorište.
Treba da priznam Vili, ovo je veliki uspeh.
Ali sada, kada si takva znamenitost postaćeš još nepodnošljiviji.
To je bio plan, Veber, otrkrio si me. -Kakav šaljivđija.
Pogledajte koliko ljudi.
Pogledaj, svi su tu. Evo je i markiza de Belbeuf.
Ili Misi, kako je poznata. Ona se pojavljuje samo u specijalnim prilikama.
Žena je? -Rođaka imperatorke Žozefin i Ruskog cara,
zato sebi dozvoljava da nosi pantalone čak i na javnim mestima.
Šarmantno.
Zapanjujuće. Suptilna, kao i uvek.
Gospodine Vili. Kako je bilo? -Bila si veličanstvena.
Savršenstvo. -Hvala, gospodine Vili. Kolet?
Vi ste ta. Živa Klodin.
Poler, sedni na mom kolenu. Tetet, ti isto. Vili... -Dođi tu.
Vidite Klodino trojstvo. Otac, majka i ćerka. Ovde pogledajte, molim.
Klodin, ona je razvratna kao Midas.
Njen misteriozni osmeh kao sfinga. Ona hoda, priča čak i misli.
Klodin, Klodin! To je devojka, koja ne zna za granice.
Lisica, koja ne moze biti uhvaćena od strane pasa.
Klodin, Klodin! -Koje ova devojka u mom srcu?
Ko je bio u pravu od samog početka? -Klodin!
Ko je mala prostitutka? -Klodin, Klodin, Klodin!
Kome se divim? Ko je kraljica želja?
Ko je postavio vatru u Parizu? -Klodin, Klodin.
Ko nosi školsku odeću? Ko svima pravi užasni šok?
Ko radi cele sate? -Klodin, Klodin...
I kada... u svojim snovima... nalazim se u zagrljaju kod Klodin
i tonem u njnim magičnim očima, zaboravljajući svaku drugu muziku...
sem njen zavodljivi glas. -Klodin... Klodin!
Bravo.
Zdravo Tobi. Zdravo.
Bože, sva sam slomljena. - i ja isto.
Stepenice su postale veće. Ipak kakva noć. Imamo Pariz na rukama.
Vili. -Da, draga moja?
Pitam se da li ovo veće ne mozemo da...
To će mi pomoći.
Moja ljubav.
Moja Klodin.
Čestitke, usput.
Izgleda, da je Klodin svuda ovih dana.
Da, ima čak jedna zena ubica Klodin u Marseju. Presekla je mužu vrat.
Bravo za nju.
Ne ozbiljno... Ti si uradila nesto važno. Stvorila si... lik.
Mislis o Viliju. -Ne, mislim na tebe.
Sve te mlade devojke od devojaštva do ženstvenosti dala si im glas.
Zaslužila si priznanje. Ko ti je rekao?
Ne treba niko da mi kaže. Susret sa tobom je bio dovoljan.
Istina je.
Ja sam napisala.
Prosto... Znam.
Nadam se, da put po kojem smo hodle danas da ce to biti poćetak.
Vidim ti lice, Misi... jako, ali ranjivo.
Nikada nisam srela nekoga kao ti. Taktična, ali direktna.
Uzdržanu, i smelu. Kao pravi dzentlemen.
Villi Gauthier-Villars rezidencija.
Trenutno zauzet. To je Sumetran. Potseća me na Sen- Sever.
O, da, Mnogo je ukusno.
Kada polazite na turneju? -Za nekoliko nedelja.
Predstaljaćemo se na takva užasna mesta.
Zašto onda to radite? -Zato što sam zavisnik.
Ja obožavam sve u vezi scene i pozorišta. Ti treba da pođeš sa nama.
Mogu napraviti kantomine. -To nije kantomina.
To je novi vid pantomime. Čista akcija.
Pravi pokret vredi više od 1000 reči.
Izvini.
Da? -Da li gospodin Vili kući? Nadam se da će mi potpisati knjigu.
Heon, još jedna.
Ovuda, molim. -Ispričaj nam više o pantomimi.
O, to je nešto, šta sam pričala sa Kristijanom.
Za sada je samo ideja. Hoćemo da je nazovemo "Meso". Uđite.
Gospodine Vili. -Ja sam.
Zdravo, može te li potpisati? To je moja omiljena knjiga.
Hvala. Kome da je posvetim? -Zovem se Mer.
Ja sam prava Klodin.
Koliko godina imate? -Izgledam mlađa, ali imam 23.
A ja izgledam stariji, i imam 46. Meni to nije važno.
Tačno pred nama je! -Eno tamo!
Dođi tu, Tobi. -Tobi, donesi loptu.
Napred, Tobi!
Meg je mnogo slatka, zar ne?
Malo je nestrpljiva, pa šta. Podseća me na tebe pre deset godina.
Ništa takvo, ali istina je da je slatka. Dođi, dođi! -Dođi kod mene.
Šta misliš o Misi? -Mnogo je prijatna. Ali zbunjije me. Ja sam...
Imam reč za muža i za ženu, ali nemam... reč za Misi.
A ja imam nekoliko.
Čini mi se, da nisi mnogo zadovoljna.
Možda ti nešto nedostaje?
Šta to misliš?
Da li si spreman, Vili? Da, spreman sam.
Ja se zovem Klodin. Živim u Montine.
Rođena sam tamo 1884... Verovatno neću umreti tamo.
47.
48.
49.
50. Vrlo dobro.
Jednom si bila udata, zar ne? -Da, bilo je užasno.
Sada pričamo samo preko advokata. On se srami mene.
Zar nismo bili u braku, šta ce reci o njemu?
Sigurno je bilo teško za tebe.
Da obućeš pantalone. -Ne. Bilo je sasvim normalno. Bila sam čudno dete,
ako možeš da me zamisliš sa kikicama i haljinom.
Osećala sam, da nisam takva. Jedan dan sam premerila
školsku uniformu moga brata i sve je otišlo u pravom smeru.
Prvi put sam se osećala udobno. Od tada je prošlo mnogo vremena.
Normalno mi je da je lakše, nego nekoj devojci bez sredstava,
htela sam da pokažem da je to moguće. A ti?
Šta ja? -Ja se oblaćim kao muškarac. Vili te oblači kao ućenicu.
Hvala.
Znam šta se dešava. nije kao vic. Ne sumnjam čak ni sekund, ali...
Da li si srećna?
Da li je neko srećan? Vili je probirljiv, da, ali...
Isto tako daje mi i slobodu. Drži te na dugom povodcu,
ali ipak je to povodac.
I pored toga što se tebi to možda dopada.
Misliš, da je to nepravilno zar ne? -Ne, to je tvoj posao, ali...
Nije važno.
Ali šta?
Interesantno je da li ćeš vremenom morati da izabereš,
da li si Klodin ili Kolet?
Zdravo, Eon. -Zdravo, Kolet.
Kakvo mu je raspoloženje? Uobičajeno, gore.
Zdravo dragi. -O, Bože moj. Šta si obukla? -To su od Misi.
Draga, čudno, što te nisu uhapsili ili pretukli.
Za novu knjigu o Klodin? -Da. Zašto ne objavimo sa našim imenima?
To je nedopustivo. Olendorf se ne bi nikad saglasio. -Olendorf ili ti?
Tetet, stvarno želis da ubiješ gusku, koja nosi zlatna jaja?
Rizik je veoma mali. Klodin je već priznata.
Puno ljudi znaju ili sumnjaju. -Niko ne zna.
Osim ako ti nisi rekla svojoj dami-muškarcu prijateljici.
Nemoj da vređaš Misi. Ona ti ubija osećanja za humor, kao i zdrav razum.
To nije fer, Vili. -Ne možemo da rizikujemo,
ostali smo skoro bez para.
Večno smo bez para, a ti ulažeš i kupuješ antiku.
Kupio sam na aukciji dužnika. -A auto i ćopavi trkački konj?
A ti sa svojom smešnom odećom, kape i zelenaška hipoteka...
Želim svoje ime u knjigama. -Ne, Vili je brend,
a i žene-pisci se ne prodaju. -Gade. Debeli, samoživi, lenji, sebični gad.
Ovo je besmislica, zašto si se saglasio ako osećaš tako snažno zašto bi prihvatila?
Proklet da si, Vili! Bez praroditelja ne bi ni postojala Klodin.
Monmartr, Pariz 1904 Spremite se.
Dišite. Pamtite kako dišete.
Jos pet minuta.
Kao životinje.
Da li si spremna? -Da. Onda na posao.
I...
Pisaćeš danas? Ne.
Imam probu kasnije sa Vag.
Ne msiliš, da si dužna?
Sigurno ću morati da te zaključam ponovo. -Vikaću kroz celu kuću.
To je šarmantni hobi, Tetet, ali...
Ti nisi Sara Bernar. Ako ne stigneš do visoke umetnosti,
predstavljačeš se u krvavim muzičkim scenama i to će biti skandalozno.
Od kada je za tebe skandalozno nešto loše?
To je istina. Šta misli Misi?
Ona je "za" i uvek dolazi sa mnom u studiju kod Vag.
Bože, koliko depresivno. Ona nema nikakav sopstveni život?
"On" radi pokrete sa mnom i "on" je dosta dobar.
Vag smatra, da ću biti spremna za scenu za nekoliko nedelja.
Sta misliš, Matild?
Saglasiću se sa gospodinom Vili, gospođo. To nije za damu.
Mislila sam, da si na mojoj strani.
Znaći vi sa markizom skačete po studiju kao ludi ljubavnici i fanatici?
Misi podržava tvoje ambicije za scenom?
Ne, ona je previše sramežljiva. Imam ideju. Nazvaćemo je "San o Egiptu".
Pariz još nije video tako nešto.
Skandalozna senzacija glume gospođa Kolet i Markiz de Belbeuf.
U običnoj koncertnoj sali, možeš li da zamisliš?
Svako veće će biti puno. -Nama odgovara i kankan.
Pred polupraznom salom. Garantujete za Markiza? -U rukama mi je.
Mozemo čak da izmolimo grb Belbeuf za plakat. Moguće je, Vili.
A sponzori? -Potreban je samo jedan... ja licno.
Toliko ste ubeđeni? To je mnogo kapitala. -Da.
Uveren sam.
MULEN RUŽ
Meg, odlično izgledaš.
Da li su svi naši prijatelji tu? -Da.
Nekoliko prijatelja bivšeg muža i Misi isto tako.
Dozvolićeš mi? Hvala.
Bravo!
Ovo je sramota!
Bravo! Bravo, Kolet! Mnogo dobro!
Izopačeni! izopačeni!
Šta mislite, da igraju ponovo, ti nekulturno vreća govana?
Ti si jedan od njih, zar ne?
Madam Kolet, kakvi su utisci ove većeri? Moji "utisci"? Gadi mi se.
Ljudi, koji bacaju stolice po nama su kukavice
i nisam nastradala samo zato što sam uspela da se povućem.
Neka gospoda su došla samo da bi se tukla. Ignorisaćemo ih i nastavićemo.
Znaći imate nameru da nastavite? -Ne... da!
Ti ljudi me nisu uopšte uplašili. Da li vidite da treperim?
Nastaviću to da radim, zato što hoću
i nema ništa strašno ako nije u Parizu. Ja idem drugde da živim.
Predstava je otkazana
Sen-Sever
Amin. -Amin.
Otac ti je bio star vojnik. Jedan dobar i solidan muž. Bio.
Bio.
Ja...
Juće sam se sreo sa našim kreditorima.
Užasno. Izgubili smo sve u Mulen Ružu. Ne danas, Vili. -Kolet.
Treba da prodamo kuću na selu. Ne. -Nemamo izbor.
Ne, ne, Vili. Ne možeš to da uradiš.
Sa moralne tačke treba mi tvoje odobrenje,
ali... pravno... Kuća je na moje ime. Šta ćeš da kažeš?
Razvedi se, Gabri, i to brzo. -Sido, molim te.
Traži mu reviziju tvojih računa. Vili je totalni haos.
Pijanica, kockar. On je slomljen čovek, Gabriel. Ne govori to.
On te sputava.
Gabri, dužna si da koristiš svoj talenat.
Znaš li, prosto... Napiši nešto novo pod svojim imenom. Pisanje je košmar.
Svi sati, on mi diše za vratom...
Zaključavanje, bol u prstima. Završila sam sa tim.
Idem na turneju sa Sid i sa Vag za pola godine...
Dogovori su u toku. Izačiću sa novom predstavom.
Oslobodi se njega. -Uradiću to. Šta sam propustio?
Dame. Noževi
Mnogo je Grčko.
Monmaro!
AVANTURE KLODIN OD VILA
Bravo! Bravo! -Bravo!
Bravo!
Reci mi nešto. Isključivo prava za Klodin, Olendorf...
Sta ćeš mi dati za njih? Ozbiljan si? Za sve knjige?
Da. -Isključiva prava zauvek? Koliko nudiš?
Otkazali su nam predstavu u Liježu i imam čeiri slobodna dana.
Vratićeš se u Pariz? -Ne. Treba da pokupim stvari iz kuće u Bezanson.
Dali će on biti tamo? -Misi, imala sam dug dan.
Možemo li prosto... -Naravno. Žalim.
Znaš li... Nije potrebno da se brineš za Vili.
Nije potrebno samo da zarađuješ pare ili da ostaješ u mesta kao ovo.
Mogu sve da sredim. -Previše se drugi brinu o meni.
Dopada mi se da sama zarađujem svoje pare.
Volim te. To je sve.
Hvala. To nije tradicionalni odgovor, ali prihvatiću.
Za sada.
Znaš li, mislio sam o novoj ludosti o pokretnim slikama.
Možemo da adaptiramo Klodin za bioskop? -Bože, nikad ne prestaješ?
Možemo da napišemo sasvim novu istoriju: "Klodin kraj mora".
Ne, adaptiraj neki stari roman. Dobro.
Hvataj!
O, da. Koliko tužno.
Nedostajala si mi. Ne laži. -Stvarno mi nedostaješ.
Tvoj dvosmisleni osmeh, inteligencija,
tvoja histerična radost čak i kratki oblici gneva.
Kako ide knjiga sa Meg?
Užasno. Strasti i nikakva literatura.
Ona nije "ti" i nikada neće biti.
Šta radimo, Vili?
Da li smo završili? Ne znam.
Ne možeš. Zašto da ne mogu? -Zato što te volim.
Ti si jedina žena, koju mogu da volim.
I zato što sa mnom ti sijas sjajnije. -Stvarno? Da. I sama znaš to.
Tebi je uvek potreban upravnik.
Uđi.
Mogu li da legnem pored tebe, Gabri? -Da.
Lezi. -Ne spava mi se. Previše je tiho.
Oslušni. Tišina je užasna, zar ne?
Ne, meni se dopada. Naravno, devojka sa sela.
Sve je u redu? Ima nešto, što me uznemirava. Šta?
Ne spavam više sa Meg. Hoću da kažem, da spavamo, ali...
Ja ne mogu... -To nije važno.
Važno je.
Puno je važno.
Bravo! Bravo!
Kolet, kako je bilo noćas? -Nije loše.
Hoćemo li da proslavimo? -Možda.
Gospođo Vili. -Gospodine Olendorf, zdravo.
Ja sam u Lilu porodični biznis
bio sam oduševljen, što će te ovde igrati.
Vrlo ljubazno malo vas dođe da pogleda. -Pravi spektakl.
Ako ste slobodni voleo bi da vas pozovem sa Markizom na večeru.
Hvala, volim besplatno jelo. Naročito u takvom poštovanom društvu.
Za vas bi uradio sve, Kolet.
Vaši romani su mi doneli puno para i nastavljaju.
Šteta, što nisam predložio bolje uslove Viliju,
ali takve su moje mogućnosti. -Nisam sigurna, da vas razumem.
Za Klodin. Prava za Klodin.
Vili vam je prodao Klodin? -Da, sve romane.
Prodao vam je Klodin? -Apsolutno.
Žalim, mislio sam, da vam je on... -Koliko ste mu platili?
Sadržina vašeg pisma me je rastužio. Mi smo sarađivali pet godina...
Tetet. Treba da pričam sa tobom nasamo.
Vidimo se kasnije. Vili. Kolet.
Šta ima? -5000 franaka.
Bez melodrame, pokušao sam da spasim kuću za tebe.
Tvoju si kuću ostavio. -Imam dugove prema bankama.
Mogao si da prodaš romane i Veberu, nešto od tvog djubreta,
ali si hteo meni da zabiješ nož u leđa... je l' tako?
Ne bi dobio ništa od Vebera, Šob ili neko drugi.
Molim smiri se. -Zašto treba da se smirim?
Ti mi nanosiš udar za udarom i tvrdiš:
"Mi muškarci postupamo tako" i misliš da te to opravdava.
To, to što si uradio nije samo užasno, vec i glupo.
To više nisu naše knjige i više nikad nećemo uzeti ni paru.
Možeš da napišeš još. -Ne, nikada.
To je bio čist biznis rešenje. -Isto kao naš brak zar ne?
Ja sam ti bila najveća investicija. Bez miraza, ali sam mogla da pišem za tebe.
Bila si sumnjiva investicija. -Otplatila sam ti hiljadu puta.
Prestani da govoriš o parama!
Ti si bila moj idol, moja ljubav, moja opsesija.
Ti si ubio naše dete, Vili.
Te knjige...
one su bile sve, što smo imali.
A sada ih nema, kao što nema šanse da popravimo nešto.
Draga moja, Klodin je bila samo... -Ne. Ne govori mi o Klodin.
Ja sam prava Klodin.
Sve moje misli i osećanja su tu u knjigama. Ja sam bila u njima.
Moje detinjstvo, moje uspomene, moja opredeljenja, sve.
I kad se setim vremena, kada sam radila satima za tebe...
da izmišljam scene samo da bi ti ugodila, užasno se stidim sebe.
Ipak si znao i znao si...
da moram to uraditi.
Našao si me kada nisam bila ništa.
Oblikovao si me takvu kakvu tebi trebam i prema svojim željama.
Mislio si da se nikada neću moci osloboditi... Ali si pogrešio.
Klodin je umrla, nema je više. ti si je izdao. I ja...
Ja sam odrasla.
Molim te.
Molim te, ja... Bio... Bio sam glup, ja...
Uspaničio sam se. Ja... Molim te da mi oprostis. -Doviđenja, Vili.
Ne, Gabriel. Gabriel, molim te, ne. Gabriel! Ljubavi moja, stani.
Zabranjujem ti!
To su moje beleške.
To je moje. I ovo je moje. I ovo je moje.
Bio je zajednički posao.
Ona mi je unistila živce. Evo ti dokaz za to.
Napravićes mi uslugu, Eon?
Hoćeš li ih uništiti, molim te?
Sigurni ste? -Siguran. Zapali ih zapali ih.
Dobro.
Izlazim.
Volim te.
Sranje.
30 minuta do zavese. -Hvala, Vag.
Posle dve godine u koncertnim salama i pozorištima ja sam još uvek isto.
Lice u lice sa svoijm mentorom, koji me gleda sa druge strane ogledala.
Sa dubokim očima ispod kapaka namazana sa ljubićastom šminkom.
Znam, da ona voli da priča sa mnom.
Kazaće: "Ovo si ti sama u ovoj šminkarnici,
gde zidovi vibriraju pod nogama igrača?
Zašto si tu sama? Zašto nisi na nekom drugom mestu?"
Da, to je opasni lucidni sat.
I sada, svaki put, kada očajavam,
više ne očekujem svoj kraj, već tražim malo sreće
ili obično malo čudo, koje sa svojim sjajem
ponovo spaja ogrlicu mojih dana. "Stranac" od Kolet
Kolet! Kolet! Kolet! Kolet! Kolet!
Roman "Stranac" od Kolet napisan je Njenim ličnim iskustvom.
Izdat je pod njenim imenom i visoko ocenjen od kritike.
Veza između Kolet i Misi trajala je puno godina.
Misi često prati Kolet na turnejama, ali nikad više nije izašla na scenu.
Posle razvoda Kolet i Vili nikad više nisu razgovarali.
Pol Eon nije uništio sve rukopise od Klodin, već je vratio Kolet.
Kasnije je ona to iskoristila, da bi dokazala autorska prava nad romanima
i uspela je u tome. Kolet je izdala više od 30 romana
i kratkih priča. Ona je postala najslavniji ženski pisac
u istoriji Francuske književnosti. U starosti je Kolet govorila:
"Kakav sam čudesan život imala, jedva sam sada shvatila."
za Ričarda
prevod Vrdalama
Preuzeto sa www.titlovi.com