www.titlovi.com
Bejl ulica je ulica u Nju Orlinsu gdje su
rođeni moj otac, Lui Armstrong i džez.
Svaka crna osoba je rođena u ulici Bejl ili crnačkoj četvrti američkog grada,
bilo da je to Džekson, Misisipi ili Harlem. Ulica Bejl je naše nasljedstvo.
Ova priča izražava to naslijeđe.
Ulica Bejl je glasna ulica. Na čitaocu je da protumači udaranje bubnjeva.
Džejms Boldvin
Spreman za ovo?
Nikad u životu nisam bio spremniji nizašta.
Nadam se da niko nikad nije gledao nekog koga voli
kroz staklo.
Moram reći...
Alonzo?
Alonzo, mi...
Imaćemo bebu.
Trebala sam reći da nismo vjenčani.
To više znači njemu, nego meni, ali razumijem kako se osjeća.
Foniju je 22. Meni 19.
Drago mi je, Foni.
Drago mi je. Ne brini.
Jesi li rekla mom ocu? -Nisam još. -Svojima?
Nisam još, ali ne brini za njih.
Tebi sam prvom htjela reći.
Beba.
Šta ćeš ti raditi?
Radiću onako kako sam i do sada.
Radiću još ovaj mjesec, a onda će me mama i sestra paziti.
Nemoj se brinuti.
Uostalom, izaći ćeš odavde prije toga.
Sigurna si u to?
Uvijek sam sigurna u to.
Volim te.
Volim i ja tebe.
Foni je išao u zanatsku školu,
gdje uče djecu kako da prave razne usrane stvari.
Stolove, jastučiće i komode koje niko neće kupiti.
Ali Foni se nije zadovoljio time, pa je batalio to.
Uzeo je većinu alata iz radionice.
Počeo je raditi kao kuvar za pripremu brzih jela, da može jesti.
Pronašao je i podrum gdje je mogao raditi na drvu
i bio je više u našoj kući, nego u svojoj.
Sve je bilo prosto. Nauči to, napravi ono,
nađi posao i radi ga dok taj posao ne postane ti.
Ali Foni se odlučio za potpuno novi pogled.
Našao je nešto što je htio raditi.
To ga je spasilo od smrti koja je čekala djecu naše dobi.
Iako je uzimala mnoge oblike, sama smrt je bila jednostavna.
Uzrok je bio jednostavan. Djeci se govorilo da ne vrijede.
I sve što su vidjela oko sebe,
dokazivalo je to.
Kako si?
Kako je on? -Isto.
Dobro je. Šalje ti pozdrave.
To je dobro.
Jesi li bila kod advokata? -Danas nisam. Idem u ponedeljak.
Je li bio kod Fonija?
Nije.
Mama?
Da, dušo.
Mama...
Pjevaj, mama, pjevaj.
Uzmi fine čaše.
Šta radiš sa tim? -Na šta ti liči?
Kakva je ovo posebna prilika?
Ti si glava kuće. Sipaj.
Naravno, madam.
U redu.
Pitam se zbog čega sve ovo. -Ne sipaj puno Tiš.
Dobro.
Šta se dešava?
Ovo
je sakrament. Ne, nisam poludila.
Pijemo za novi život.
Tiš će roditi Fonijevu bebu.
Pij.
To je veoma važno.
Nećeš popiti za bebu, Tiš?
Koliko dugo ovo traje? -Oko tri mjeseca.
Tako sam i mislila. -Tri mjeseca?
Zato ste vas dvoje trčali uokolo i tražili stan?
U redu.
Tiš...
Sigurna si da želiš tu bebu?
Da. I Foni je želi. To je naša beba
i nije on kriv što je u zatvoru.
Nije pobjegao. I najbolji smo prijatelji još od malih nogu.
Dosad bi bili vjenčani da nije bilo one žene... -Tiš, on to zna.
Tvoj tata to zna. Samo se brine za tebe.
Nemoj misliti da mislim da si loša djevojka ili tako nešto.
Pitao sam te jer si mlada,
to je sve.
Digni glavu, sestro.
Za novorođenče.
Nadam se da je dečko. -O, tata.
Kladim se da će to usrećiti starog Frenka.
Tiš, smijem li mu ja javiti vijesti?
Samo napred, tata.
Ja bih to voljela reći sestrama.
Znaš šta? Džo, zovi ih sve ovamo. -Ne... -Ozbiljna sam.
Mama... -Subota je veče. Ta flaša je skoro puna. Nije kasno.
Kako god razmišljam, to je najbolji način da uradimo ovo. Zovi ih.
U pravu si, ljubavi.
Pozovimo ih ovamo.
U redu. U redu!
Moja će sestra roditi bebu.
Hej, Nipsi Rasel. Šta ima? Šta se radi?
Šta bi ti htjela? -Dječaka.
Foni. -Foni. -Šta?
Dan kada sam shvatila da je Foni zaljubljen u mene je bio čudan.
Tog je dana dao mami tu skulpturu.
Prosipala sam vodu Foniju na glavu i trljala mu leđa u kadi
i to ne tako davno.
Ne sjećam se da smo imali interes za naša tijela.
Foni me previše volio.
To je značilo da nije bilo prilike za sram između nas.
Bili smo dio jedno drugog, jedno drugome meso, koje smo uzimali zdravo za gotovo
da nikad nismo razmišljali o mesu.
Nije me iznenadilo kada sam konačno shvatila
da je on najljepša osoba koju sam ikad vidjela.
Ponekad sam spavao u ovom parku.
To nije dobra ideja.
Zašto si spavao u parku?
Bilo je kasno.
Nisam htio kući.
A nisam htio ni buditi nekog od vas.
Ali sada ovde imam gajbu.
Hoćeš da jedemo ovde ili da sačekaš da dođemo u centar?
Ili želiš da odemo u bioskop?
Ili želiš malo vina, trave ili pivo?
Ili šolju kafe?
Možda želiš još malo šetati dok se ne odlučiš?
Dođi.
Da. -Da.
Znate da vas vidimo? -Nemojte gledati.
Al' ste nastrani. -Da.
Ta stara zvečarka.
U redu. -U redu. -Ja ću.
Ćao. -Ernestin. -Ejdrijen.
Kako je? -Gđice Šila. -Lijepo te vidjeti. -Moram zvati hitnu da te vidim?
Lijepo te vidjeti. -Fonijeva majka me nije voljela.
Smatrala je da nisam dovoljno dobra za njega.
A to znači da nisam dovoljno dobra za nju.
Na neki način je mislila da sam ja ono što Foni zaslužuje.
Mlada damo. -Tata, ja ću. -Danas si vidjela mog glavonju?
Da, dobro je. Šalje pozdrave.
Ne tretiraju ga valjda loše? Pitam te, jer
tebi će reći stvari koje meni neće. -Tajne ljubavnika?
Mrzi što je tamo. To se vidi.
I treba. -Daj.
Ali jak je. Biće dobro.
Ali moramo ga izvući odande.
Da je čitao i učio kad je trebalo, ne bi ni bio tamo.
Šta ti znaš o tome?
Imam džina, malo viskija i konjaka.
Voćnog vina nemamo.
Nadam se da vama damama to ne smeta. -Smeta?
Frenka boli briga smeta li nama išta.
Gđo Hant, čime vas mogu ponuditi? Imam kafu, čaj...
Sladoled, koka-kolu...
Koka-kola. -Ja ću, mama. Šta kažete na jedan sok sa sladoledom?
Šila, zašto mi ne pomogneš?
Dođi.
Gospode! Vrijeme leti. -Da.
Nisam te vidjela otkako je počela ova nevolja. -Ni riječi.
Trčim po cijelom Bronksu
pokušavajući naći najbolji pravni savjet.
Molim se, molim se i molim
da će Gospod izvesti mog sina na svjetlo. Samo se za to molim.
Svaki dan i svaku noć. A ponekad
pomislim da je ovo Njegov plan
da moj sin razmisli o svojim grijesima
i da preda dušu Isusu.
Da, možda si u pravu.
Čudni su putevi Gospodnji. -Da, jesu.
Može te iskušati, ali nikad nije ostavio svoje dijete samo.
Šta misliš o advokatu kojeg je Ernestin našla? Onaj Hejvord.
Nisam ga još upoznala.
Nisam imala vremena da odem do centra.
Znam da ga je Frenk vidio. -Šta misliš o njemu, Frenk?
Bijeli dečko, išao je na pravo, ima diplomu.
Ne moram vam reći da to ne znači ništa. -Pričaš sa ženom.
Imam stav. I to je veoma dobrodošla promjena.
Kao što rekoh, to ne znači ništa. Ne znam ni hoćemo li ga uzeti.
U drugu ruku, nije toliko loš što se tiče bijelaca. Mlad je, željan,
pa sad i nije toliki seronja koliki će biti.
To ti pokušavam reći. Taj negativni stav. Pun si mržnje.
Ako daješ mržnju, nju ćeš i dobiti.
Svaki put kad čujem da tako pričaš, srce mi se slama
znajući da mi je sin zaključan u tamnici
iz koje će ga samo Božja ljubav izvući.
Alis, mislim da Frenk nije pričao o mržnji.
Govorio je o istini. -Ja vjerujem u Boga.
Znam da On brine za mene. -G. Rivers, koja je svrha ovog sastanka?
Niste nas zvali da gledate kako moj otac vrijeđa moju majku.
Zašto da ne? Subota je veče.
Ne zna se šta će sve ljudi uraditi kad im je dosadno.
Možda smo vas pozvali da malo oživite stvari.
Vjerujem da si zlobna, ali ne i da si toliko glupa.
Idem provjeriti onaj sladoled.
Pedrosito.
Drago mi je što te vidim.
Kako vam mogu pomoći, gospođice?
Izvinite zbog vašeg nepoželjnog društva,
ali nažalost, tu nema pomoći.
Nikad nisam vidjela Fonija van svijeta u kojem se ja krećem.
Vidjela sam ga sa ocem, majkom i kad smo zajedno.
Nisam ga vidjela u svijetu u kojem se on kreće.
Možda ga tek sada vidim sa sobom.
Jer iako je bio okrenut od mene i smijao se,
držao me za ruku.
Laku noć.
Tiš? -Da?
Hoćeš li vidjeti moj stan?
Ali kasno je. -Nije daleko.
Dobro, Foni.
Dobro.
Srećno sletanje.
Evo, tata.
Za tebe je dosta.
Ja sam sazvala ovaj sastanak.
Rekla sam tati da vas sve pozove da vam kažem ono što sam i Foniju.
Danas sam Foniju rekla...
Foni će postati otac.
Imaćemo bebu.
Ti i ja ima da se odemo napiti.
U redu.
Drago mi je. Ne brini, jako mi je drago.
Ko će biti odgovoran za to dijete? -Otac i majka.
Mo'š se kladit' da neće biti Sveti Duh.
Pretpostavljam da svoje pohotljive poteze nazivaš ljubavlju.
Ja ne nazivam.
Oduvijek sam znala da ćeš mi uništiti sina.
Biblija kaže: "Umrtvite dakle udove svoje zemaljske".
"Bludnost,
nečistoću, strasti,
zlu požudu i pohlepu".
To dijete je začeto grešno
i Sveti Duh će ga sparušiti u tvojoj utrobi.
Mom sinu će biti oprošteno. Moje molitve...
Mama! -Frenk! -Njeno srce!
Naći ćete ga kako kuca, ali ne bih to nazvao srcem!
Pomozi mi da joj pomognem. Hajde, mama.
Džo, neka se one pobirnu za nju. Hajde! -Džozefe, idi. Ne trebamo te ovde.
U redu. -Hajde! -U redu je. Možeš ti to.
Frenk!
U redu je. Dobro si. -To što si mi rekla je grozno.
To je nešto najgroznije što sam ikad čula. -Otac je nije morao ošamariti.
Ima slabo srce. -Ima slabu ruku.
Sveti Duh ti je omekšao pamet.
Je l' ona to zaboravila da proklinje Frenkovo unuče?
Nemaš pravo rugati se vjeri moje majke. -Nemoj mi srati.
Sram te što ti je majka Protestant, pa ne znaš šta ćeš! Muka mi je od vas!
Šta vi crnje sebi umišljate? Postavila je jedno pitanje.
Ko će odgajati to dijete? Ko će?
Tiš je nepismena, a Bog zna da nema ništa drugo.
Foni nikad nije ništa vrijedio. Ko će ga odgajati?
Ja ću, pizdo jedna!
Nastavi pričati i pobrinuću se i za tebe! -Ejdrijen, dušo.
Mogu li ti reći nešto, dušo? Od prvog dana kada sam te
ugledala,
zaintrigirala me tvoja jabučica.
Sanjam je.
I ne znam da li bih je radije iščupala
prstima ili zubima.
Ako mi takneš sestricu, moraću se nabrzinu odlučiti.
Takni je. -Znala sam da ne trebamo doći.
Šila, nisam ni znala da znaš reći tu riječ. -Ernestin.
Hajde, Šila. Idemo.
Dođi, mama. -Uzmi joj torbicu.
Dođi, mama. Držimo te.
Drži joj torbicu.
Nadam se da se ponosiš time kako si odgojila kćeri.
Moje djevojke neće kući dovoditi kopile
da ga hrane! To ti mogu reći!
To je zato jer ih niko ne želi jebati! -Ernestin.
To dijete koje stiže...
To je tvoje unuče.
Ne razumijem te.
To je tvoje unuče.
Kakve veze ima kako će doći ovde?
Dijete nema veze sa tim.
Niko od nas nema veze sa tim.
To dijete...
To dijete... -Idemo kući, mama. -To dijete...
To dijete, to dijete...
Uzmi svoje sranje! Nosi ga sa sobom!
Ne boj se.
Samo upamti da ja pripadam tebi.
Upamti da te ne bih povrijedio ni zbog čega na ovom svijetu.
Moraćeš se navići na mene.
Imamo sve vrijeme ovog svijeta.
Drži se mene.
Volim ležati ovde.
Ja isto.
To je bio moj prvi put.
Jesi li znao?
Sviđam li ti se?
Mislim...
Kad vodim ljubav sa tobom,
sviđa li ti se? -Samo želiš da čuješ kako to govorim.
Pa? -Pa šta?
Što onda to ne kažeš?
Ja samo znam da te volim.
Gđa Viktorija Rodžers. Ne, Viktorija Marija San Felipe Sančez,
tvrdi da ju je 5. oktobra, između 23:00 i 00:00, na trijemu kuće,
napao čovjek za kojeg sada tvrdi da je Alonzo "Foni" Hant
i da ju je spomenuti Hant iskoristio na najekstremniji, seksualni način
i primorao na nezamislive
seksualne perverzije. Ja je nikad nisam vidjela. Znam samo
da je Irac rođen u Americi otišao u Portoriko prije 6 godina
i upoznao tada 18.-godišnju Viktoriju, oženio je i doveo u Njujork.
Čim mu je rodila troje djece, otišao je.
Njen dom je u ulici Orčard. A ako znate Njujork,
to je veoma daleko od ulice Benk. Ulica Orčard je blizu Ist Rivera,
a ulica Benks je praktički u Hadsu.
Nije moguće trčati od Orčarda do Benksa,
naročito ako je policija iza vas. Pozornik Bel se kune da je vidio Fonija
da bježi sa mjesta zločina, a to je moguće samo ako je bio van dužnosti,
jer on obilazi Zapadnu, a ne Istočnu stranu.
I sad je na optuženom da dokaže i plati dokazivanje,
nepravilnosti i nevjerovatnoću ovih događaja.
Radim sve što mogu da vam ga što prije vratim.
Ali odbijanje gđe Rodžers da razmisli o svom svjedočenju
nas je ostavilo u teškoj situaciji.
I sad je ona nestala. -Nestala? -Kako može tek tako nestati?
Nije daleko stigla. Nemaju sredstva za to.
Njena porodica se možda vratila u Portoriko.
Da bih je pronašao, trebaće mi specijalni istražitelji i...
To znači još novca. -Nažalost. -Zar njen slučaj ne ispada loše
time što je nestala? Ona je ključni svjedok.
Jedna od ključnih svjedoka. Tu je i pozornik Bel.
Njegova identifikacija silovatelja je mjerodavna.
On se kune da je vidio Alonza da trči sa mjesta zločina.
Ako ga je vidio, što je onda čekao i izvukao ga iz kuće?
Čekaj, Tiš. Da rasčistimo nešto.
Hoćete reći da pozornik Bel
govori njoj šta da kaže. Tačno. -Hoćete reći...
Ovde se istina ne može dokučiti?
Gle.
Da ja ne vjerujem u Alonzovu nevinost,
ne bih uzeo ovaj slučaj. -Zovite ga Foni.
Molim? -Zovite ga Foni.
Kad ga nazovete Alonzo, vidim suca,
rešetke i lance...
Znam da činite uslugu mojoj sestri i ovo je veoma otmjen advokatski ured,
ali ako ćete raditi ovo, morate biti porodica.
Zato ga zovite Foni. Molim vas.
Razumijem.
Ti i Foni insistirate da ste bili skupa
u stanu, u ulici Benk, sa prijateljem, Danijelom Kartijem. To je alibi.
Kao što pretpostavljate, vaše svjedočenje ne znači ništa.
A Danijela Kartija je uhapsio ured okružnog tužioca,
ali ga ne smijem vidjeti.
Ono što rade je nezakonito, ali Danijel ima dosije.
Očigledno ga žele naterati da promijeni svjedočenje i...
Nisam siguran, ali kladim se da je zbog toga gđa Rodžers nestala.
Uradiću sve što mogu.
Kad vam treba novac?
Već pratimo gđu Rodžers. Novac će mi trebati
čim ga prije nabavite.
Nateraću ih i da me puste da vidim Danijela,
ali će mi baciti sve i jednu moguću prepreku.
Ne plači, dušo.
Ne plači. -Evo. -Obriši lice.
Obriši lice.
Jesi li se vidio sa Hejvordom?
Jesam.
Koji se kurac desio sa gđom Rodžers? Kuda je otišla?
Ne znam, ali naći ćemo je. -Kako?
Šaljemo ljude u Portoriko. Mislimo da je tamo. -Da?
Šta da je recimo otišla u Argentinu?
Čile ili Kinu? -Kako će doći tako daleko?
Mogu joj dati novac da ide bilo gdje. -Ko? -Ured okružnog tužioca.
Foni, ja... -Ne vjeruješ mi?
Misliš da to ne mogu? -Mislim da nisu.
Kako ćemo naći novac da je nađemo? -Svi radimo na tome.
Moj tata prodaje odjeću, ti radiš u trgovini,
a tvoj tata radi na dokovima. -Moraš me saslušati... -Šta?!
Boli onog advokata kurac za mene! Boli ga kurac za sve!
Hoćeš da umrem ovde?
Znaš li šta mi se dešava ovde?
Žao mi je, dušo. Ništa od toga nisam mislio tebi.
Volim te.
Znaš to.
Znam.
Razumijem kroz šta prolaziš,
jer sam uz tebe.
Čuvaj se.
Foni je šetao avenijom Lenoks kad je sreo Danijela. -Foni!
Vrijeme nije poboljšalo Danijela. I dalje je bio velik, crn i glasan.
Sa 28 godina, malo stariji od Fonija,
ali već mu je ponestajalo prijatelja.
Pa su se zagrlili na aveniji. -Šta ima? -Što pitaš mene?
K'o što kažu za Maunt Everest: "Tu si". -Ma, daj.
Kakva je ovo odjeća? -Tražim posao.
Kapiram. -Dođi do stana na pivo. Tiš će spremiti neko jelo.
Iako ne bi trebao trošiti novac,
gurnuo je Danijela u taksi i krenuli su do ulice Benk,
gdje ih ja ne očekujem. Nisam mogla biti ravnodušna prema Danijelu,
jer sam po Fonijevom licu vidjela da mu je drago što je pokupio
iz močvarnih voda prošlosti, starog prijatelja.
Bože.
Kapiram ovo, čovječe.
Ozbiljno, kapiram ovo sranje. Ovo je...
Apstraktno? Kao onaj Crnac...
Jednog dana će biti nešto. -Znam.
Mislim, čvrsto je.
Nastavi raditi to što radiš. Ovo...
Ima težinu.
Hoćeš zapaliti? -Hoću.
Hvala, čovječe.
Imaju prazna potkrovlja po cijeloj Istočnoj strani.
I sva su vatrene zamke. Neka nemaju ni vc.
I kontaš da naći potkrovlje neće biti problem.
Ali čovječe...
Ova zemlja baš ne voli crnje, čovječe.
Toliko ne vole crnje,
da će ga radije iznajmiti gubavcu, nego crnji.
Ponekad ja i Tiš idemo zajedno, a ponekad idemo sami,
ali uvijek ista priča, čovječe.
Sad ne mogu ni nju pustiti samu.
Pazi. Prošle sedmice smo mislili da smo našli potkrovlje.
Tip joj ga je obećao. -U redu. -Ali nije vidio mene.
Konta, crna koka traži sama potkrovlje u centru.
Misli da će je zbariti.
On misli da se ona nudi njemu.
Stvarno to misli.
Ona dođe i kaže mi to sva sretna i ponosna.
Odemo tamo i čim me tip vidio,
kaže: "Došlo je do velikog nesporazuma".
"Ne mogu vam iznajmiti potkrovlje, jer mi dolazi neka porodica iz Rumunije
za pola sata i moram ga dati njima".
Sranje. Rekao sam mu da sere.
Da. -I onda mi je zaprijetio policijom.
Moraću skontati neki način da odjebem iz ove zemlje.
Kako ćeš to uraditi?
Još ne znam. Tiš ne zna plivati.
Daj, čovječe. -Jesi li dobro? -Jesam.
Jebeno pogrešno. Ej, čovječe.
I gle...
Možda da ti odeš prvi. -Ne, čovječe.
Mislim da to ne bih mogao.
Previše bih se bojao.
Čega?
Jednostavno bih se bojao.
Bojiš se onoga što bi se moglo desiti Tiš?
Bojao bih se onoga što bi se moglo desiti oboma.
Jedno bez drugog.
Znam da sam čudan tip, ali...
Imam dvije stvari u životu, čovječe.
Drvo i kamen.
I Tiš.
Bez njih sam izgubljen.
Znam to.
Ono što je u meni nisam ja stavio tu.
I ne mogu to izvaditi.
Ne znam da li si čudan, čovječe.
Znam da imaš sreće.
Ja nemam nešto takvo.
Mogu li dobiti još jedno pivo? -Možeš, čovječe.
Evo, momčino. -U redu. Cijenim to.
Živio. -Živio.
Upravo sam izašao iz zatvora.
Dvije godine.
Kažu da...
I dalje govore da sam ukrao auto.
Jesam imao malo trave kad su me uhvatili, ali...
Ja ne znam ni voziti auto.
Ali zvučalo je bolje od optužbe za posjedovanje marihuane.
Za muda, ha?
Za muda.
Popuši ti sve cigarete. Treba da pošaljem Tiš da ih donese još.
Sranje. Već si pun para? Evo nje!
Treba li ti pomoć? -Ne. U redu je. Jeste li vi dobro?
Da. Sjedimo ovde i umiremo od gladi.
Mrdam, mrdam. -Tiš, šalim se.
Na tvoj tanjir ide nešto posebno. -Skida jaknu. Diže pesnice.
Hvala ti, Tiš.
Prava je, čovječe.
Koliko dugo si vani?
Oko tri mjeseca.
Bilo je gadno.
Veoma gadno. Mislim, sad je gadno.
Možda bih se drugačije osjećao da sam kriv, ali nisam uradio ništa.
Zajebavali su me, jer su znali da mogu.
Imam sreće što sam dobio samo dvije godine, jer...
Kad si tamo, mogu od tebe raditi...
Šta god hoće. Razumiješ? Šta
god hoće.
Kerovi su to, čovječe.
U zatvoru sam shvatio
šta su Malkolm i oni tipovi pričali.
Bijeli čovjek mora biti đavo.
Jer čovjek sigurno nije.
Neke od stvari koje sam vidio...
Sanjaću ih dok ne umrem.
U redu je, čovječe.
Izašao si. I mlad si.
Razumijem šta hoćeš reći
i cijenim to, ali
ne znaš ti.
Najgora stvar...
Najgora stvar je da te toliko
jebeno isprepadaju, Foni.
Jednostavno...
Isprepadaju, čovječe.
Jeste gladni? -Da. -Umiremo od gladi.
Tiš, da nisi ponijela i pivo? -Mislim da nam ga je ostalo.
Ako ga niste popili. -Nikad.
Tiš, hajde. Hvala ti.
Puno ti hvala. Stvarno. Neću plakati.
Bog je dobar, Bog je velik
i zahvaljujemo mu za ovu hranu
i zahvaljujemo mu što je pomogao Danijelu za našim stolom.
Izgleda da si sve shvatila. Od koga si to naučila? Fonija?
Vadi me odavde! Vadi me, dušo, molim te!
Znam da ti ne mogu trenutno pomoći.
Bog zna šta bih sve dala da mogu.
Ali ja znam šta je patnja.
I znam da joj dođe kraj.
Kad ležiš u tom krevetu, nisi sama.
Imaš to dijete ispod srca.
Svi računamo na tebe.
Foni računa na tebe
da rodiš to dijete i da bude sigurno i dobro...
Ti si jedina koja to može.
Razumiješ li?
Da, mama.
U redu.
Ne želim zvučati blesavo...
Ali upamti, ljubav te dovela ovde.
Ako si do sada vjerovala ljubavi,
nemoj se sada uspaničiti. Vjeruj joj do kraja.
Volim te, djevojčice.
Volim i ja tebe.
Hej, Džezebel. -Sestra me nazvala Džezebel nakon što sam dobila posao
u parfumeriji. Rekla je...
Mirišeš k'o kurva iz Luizijane.
Trgovina je smatrala da je dati posao obojenoj djevojci progresivno.
Cijeli dan stojim iza tezge.
Smijem se dok me zadnji zubi ne zabole.
Ne dolaze samo bijele starice da mi mirišu ruku.
Crni tip veoma rijetko priđe ovoj tezgi.
Ako i priđe, namjere su mu više plemenitije
i uvijek preciznije.
Možda crnom tipu izgledam kao bespomoćna sestrica
i ne želi da me vidi kako se pretvaram u kurvu.
Neki crni tipovi i priđu,
samo da me pogledaju u oči, da vide šta se dešava
i nikad mi ne omirišu ruku.
On stavi svoju, pošpricaš je
i primiče svoju ruku prema svojim nozdrvama.
Ali bijelac?
Bijelac će uzeti tvoju ruku,
prinijeće tvoje meso prema svojim nozdrvama
i držaće je tu. Držaće je tu cijelu vječnost.
Hvala.
Dobro. Hoćeš li prvo dobre ili loše vijesti?
Loše. -Tako znam da smo porodica.
Dobro.
Loša vijest je
da su našli gđu Rodžers, ali je u Portoriku.
Neko mora ići popričati sa njom.
Što će se morati platiti.
Dobro.
Koja je dobra vijest?
Fino mirišeš.
Da su je našli, dušo. -Kako je stigla do Portorika?
Ja ne mogu u Portoriko.
Mama i tata ne znaju. Nisam još pričala sa njima,
jer sam prvo htjela sa tobom popričati.
Misliš li da je stvarno silovana?
Sestrice...
Ja mislim da je ona silovana.
I da nema pojma ko je to uradio.
Taj čovjek bi mogao proći pokraj nje, a ona ga ne bi prepoznala.
Zašto Foni?
Jer su joj ga predstavili kao silovatelja
i bilo joj je lakše reći "da",
nego da sve to ponovo proživi.
A Danijel?
Danijel može potvrditi. Danijel zna da je Foni bio sa njim.
Hejvord će sutra pričati sa njim.
Možda čak i danas.
Kakvo sranje. -Da.
Ali sad smo u tome.
Pokazao si joj oglas, zar ne?
U redu, damo i gospodine, evo nas.
Trenutno ne izgleda baš najbolje, ali nismo ga još dovršili.
Morate zamisliti zidove ovde...
Da, radovi su u toku.
Vidiš, Tiš. Nije gotovo. Radovi su u toku.
Foni, žao mi je, ali kako da od ovoga napravimo dom?
Gle. Zamisli zidove.
Ovde i ovde. Ništa od ovoga neće biti ovde.
Biće to kao da imamo svoj prostor. Možda će i tamo biti mladih ljudi.
Kao zajednica, zar ne?
Da, kao zajednica.
Ali gdje ćemo kuvati,
spavati i kupati se? Mislim...
Gdje će mama i ostali sjesti? -Lako je.
Staviću kauč ovde.
Mama, tata, možda čak i Ernestin.
A krevet ću staviti uza zid.
Da vidim to lijepo svjetlo na tvom licu kad sunce izađe.
Neke od mojih skulptura ću staviti ovde i ovde.
Što se tiče hrane, mislio sam da stavim sto ovde.
Šta misliš?
Ne znam, Foni. -Što se mene tiče, jedino nam fali frižider.
Ne želim se mučiti prije nego što budemo imali priliku napraviti dijete.
Hej, Levi. Pomozi mi sa ovim frižiderom.
Hoćeš da... -Da, dođi i pomozi mi. -U redu.
Dušo, otvori vrata.
Otvori vrata. Hajde.
U redu. Spreman? -Da. A ti? -Spreman. 3, 2, 1.
U redu. Jesi li dobro? -Da. -U redu. Polako. Pažljivo.
Zašto se ja više naprežem od tebe? -Imam te.
Ovde ćemo. U redu.
Ovde? -Da. Savršeno.
Ovo me baš izmorilo. -I mene.
Ali šta sve čovjek neće uraditi za ljubav. Ha, Levi?
Amin.
Hvala za frižider, momci,
ali nemojte zaboraviti na pećnicu.
Naravno da nećemo. Hoćeš li mi pomoći sa pećnicom? -Može.
Moramo se pobrinuti da i nju uzmemo.
Ne morate brinuti o komšijama. Ovde su samo fabrike jeftine radne snage.
Ono mjesto na prizemlju je legalno.
Osim što je vatrena zamka, u čemu je fora? -Fora?
Bez uvrede, Levi, ali...
Već dugo tražimo.
Nema razloga da tretiraš dvoje crnaca ovako fino.
Očigledno nemamo ni pišljivog cvonjka.
Izvini na izrazu.
Sa mnom je lako.
Gotivim ljude koji se vole.
Crni, bijeli, zeleni, meni je to nebitno.
Samo da se širi ljubav. -Hipik si? -Nisam.
Ne bih rekao da si hipik, čovječe. -Ne, čovječe...
Ne znam. Ja sam majčin sin.
Ponekad je to sve što razlikuje nas i njih.
U redu, čućemo se u vezi kapare.
Hoćemo.
Hoćemo, Levi.
Hvala ti. -Da.
Spremna za ovo?
Nikad nisam bila spremnija nizašta u svom životu.
Uzeću neke stvari za večeru.
Ja odoh po cigarete preko puta.
Šta ćemo? -Prvo ćemo
prestati kriviti sebe.
Ako to ne možemo, nećemo nikad izvući momka,
jer ćemo biti sjebani. Ne smijemo sad zajebati.
Znam da razumijete moj stav. -Razumijemo. Ali šta ćemo za novac?
Imaš li ti ikad novca? Imaš li? -Ne.
Što te onda sada brine?
Uspio si ih odgojiti. I othraniti, zar ne?
Ako sada počnemo brinuti o novcu,
onda smo najebali i izgubićemo našu djecu.
Onaj bijelac želi da se brineš za novac.
To je njegova igra.
Ako smo dovde dogurali bez novca, možemo još dalje.
Nisam zabrinut zbog njihovog novca. Ionako nije njihov.
Ukrali su ga od nas. Nikad nisu nikog upoznali,
a da mu nisu lagali ili krali od njega.
I ja mogu krasti.
I pljačkati.
Šta misliš kako sam kćeri odgojio?
Sranje.
Šta misliš da će se desiti?
Ono što napravimo. -Lako je to reći.
Nije ako to ozbiljno misliš.
Volim Fonija više od ikoga na ovom svijetu.
Sramio sam ga se, jer je
bio muževan dječak koji se nije bojao ničega.
Osim možda svoje mame.
Sad je u zatvoru, ne svojom krivicom, a ja ne znam kako da ga izbavim.
Jesam i jak čovjek.
On sigurno misli da jesi.
Voli te i poštuje.
Da ti kažem nešto drugo.
Tvoj sin je otac djeteta moje kćerke.
Kako možeš sjediti ovde i praviti se da ništa ne može biti učinjeno?
Stiže nam beba, čovječe. Hoćeš da te prebijem?
Ja znam neke smutljivce,
a i ti znaš neke.
Ovo su naša djeca i moramo ih osloboditi.
Zato popijmo, čovječe
i navalimo.
Moramo riješiti puno sranja za kratko vrijeme.
Datum Fonijevog suđenja se mijenja.
Tom činjenicom shvatam da je Hejvordova briga iskrena.
Ispočetka ga nije bilo briga.
Nije uzeo slučaj sličan Fonijevom,
ali kad se upleo, nešto mu je opasno zasmrdilo.
Nije imao izbora, nego je zagrebao dublje.
Odjednom je postalo jasno da ga je stepen njegove brige za klijenta
doveo do neslaganja sa uredom.
Nije to očekivao.
Isprva ga je to zbunilo,
pa uplašilo i onda razljutilo.
Nije pomoglo to što sam sumnjala u njega,
Ernestin ga tutkala, a mama ga iscrpljivala.
Za Džozefa je on bio samo još jedan bijeli dečko sa diplomom.
Foni je zapravo pokušao...
I tako sam počela nositi širu odjeću,
noseći na posao haljine koje su izgledale poput vreće.
Mama se počela pripremati za put koji će spasiti Fonijevu dušu.
A Džozef i Frenk su krali sa dokova i trgovina odjećom.
Prodavali su ukradenu robu po Harlemu i Bruklinu.
Naravno, ništa od toga mi ne govore.
Ali ja to znam.
Znam to.
Hvala.
Evo nje. Velika poput dvije kuće.
Jesi li sigurna da nisu blizanci ili trojke?
Sranje, možda uđemo u istoriju.
Tvoj tata misli da je komičar.
Dobro izgledaš, dušo. -Hvala ti, mili.
Bolja od sviju ovde. Baš me briga kolika ćeš narasti.
Čim to ne bude istina, nešto nije u redu i ja odoh odavde.
Kako si, mužu?
Dobro sam, ženo. Ti si ovde i dobro sam.
Znaš da te volim. -Znaš da i ja volim tebe.
Bez obzira šta se desi sa ovim sranjem, znaš da...
Tiš! Stražaru!
Tiš!
Dobro sam.
U redu sam.
Dobro sam.
Jesi li dobro? -Ja?
Nije mene udario patuljak u stomaku.
Sjećam se noći kad je beba začeta.
To je bio dan kad smo gledali naše potkrovlje.
Gotivim paradajz koji gotivi paradajz.
Hej, slatki paradajzu.
Znaš da gotivim paradajz.
Hajde, smeđi šećeru, nasmiješi se.
Šta radiš, čovječe? -Sranje! Bježi od mene! -Foni, čekaj!
Bježi od mene!
Foni. Foni!
Foni...
Šta se desilo? -Onaj me čovjek napao.
Gdje si ti bio dok se to dešavalo
između onog momka i tvoje djevojke? -Iza ugla... -Kupovao sam cigarete.
Kupovao je cigarete.
Je l' tako, dečko?
On nije dečko, pozorniče.
Živiš ovde? -Da.
Ulica Benk.
Privodim te zbog napada i nanošenja tjelesnih povreda. -Ne!
E, nećeš.
Nećeš!
Znam to dvoje mladih ljudi. Često kupuju ovde.
Mlada dama ti je rekla istinu. Ja sam vidjela šta se desilo.
Čudan način da vodite posao.
Nećeš mi ti reći kako da ga vodim.
Na ovim sam ulicama bila i prije tebe, a biću i dugo nakon tebe.
Ćao. -Dođite.
Vidjećemo se ja i ti.
Vidjećeš me.
A opet, možda i nećeš.
Tiš. -Da?
Da me više nisi pokušala zaštititi! -Ali ti si pokušavao zaštititi mene.
To nije isto!
Jebote!
Gle.
Nemoj da bi pomislila da ja ne znam da me voliš.
Vjeruješ li da ćemo uspjeti?
Nemamo novca. Ali smo gladni.
Imaću novac za par dana.
Par dana? To svi kažu.
I pretpostavljam da želite sjediti dok jedete?
Bilo bi lijepo kad bi to mogli obezbijediti.
Da pogodim. Želite margaritu.
Opet si me preduhitrio.
O, Tiš.
Ja i ova stvar počinjemo imati jedak dijalog.
Ritne se, a ja razbijem jaje o pod.
Ritne se i džezva je odjednom naopačke.
Ritne se i parfem sa moje ruke nanese so na moje nepce
i slobodnom rukom se oslonim na staklo toliko jako da samo što ne pukne.
Budi strpljiva.
Dajem sve od sebe.
Molim te? -I onda opet potegne kao Muhamed Ali
i ja sam na užadima.
Hajde, srce. Ovde.
Napraviću ti čaj. Hajde. Fino i polako, dušo.
Fino i polako, djevojčice. U redu.
Dođi ovamo. Dođi.
Dođi ovamo.
Sjedi ovde. Nasloni se u tatino naručje. Dođi.
Držim te, dušo.
U redu. Udahni duboko sa mnom. Hajde.
Udahni.
Držim te, dušo. Dobro ti ide, dušo.
Mama ide za Portoriko večernjim letom.
Gospođo Rivers, mene čekate?
Džin i tonik. -Hvala.
Zbog čega ste me htjeli vidjeti? -Ne želim vidjeti isključivo vas.
Želim vidjeti Viktoriju Rodžers.
Ja sam punica čovjeka kojeg je optužila za silovanje.
Ne znam ništa o tome.
To ne može biti istina. -Došli ste dovde da me nazovete lažovom?
Došla sam ovde da dokažem nevinost.
I Viktorija mora proći pakao da to uradite?
Ionako je već prošla kroz puno toga.
Pustite je na miru. -Čovjek će umrijeti zbog nečega što nije uradio.
Možemo li njega pustiti na miru?
Vjerujete li da volim svoju kćerku? -Teško je vjerovati da je imate.
Mislite li da bih dala djetetu da se uda za silovatelja? -Nikad se ne zna.
Zašto ste došli meni?
Ja nisam Amerikanac.
Zvali ste gore advokate, je l' da?
Pogledajte uokolo. Sranje.
Imam ovde ovo malo stvari i Viktorija...
Polako dolazi sebi.
Gospođo, ne želim je više dovoditi u govna.
Ne, ne, ne. Prijatno veče.
Pogledajte ih.
Mislite da sam došla ovde da vam nanesem bol?
Pogledajte me.
Gledam vas. -Mislite da sam došla ovde da vam nanesem bol?
Ne.
Odnesite onda ovo Viktoriji.
Odnesite joj i pitajte je, pokažite joj.
Ja sam žena i znam šta žene znaju.
Znam da je silovana.
Ali i znam...
Znam da je Foni nije silovao.
Kad se mama probudila, Pjetro je poslao dječaka da je odvede do Viktorije.
Postala je Pjetrova odgovornost,
jer kao što je čovjek rekao za Maunt Everest,
"Tu si".
Koliko si bila u Njujorku?
Predugo.
Jesu li ti djeca još tamo?
Slušaj.
Ne miješaj moju djecu u ovo.
Zašto si se vratila ovamo?
Da se to desilo tebi,
šta bi ti uradila?
Kćeri, ja sam bila žena
davno prije nego što si ti postala. Upamti to.
I znam...
I znam da platiš za izgovorene laži.
Poslala si čovjeka kojeg nikad nisi vidjela u zatvor.
22 godine, mlad...
Želi oženiti moju kćerku.
Vidjela sam ga. -Vidjela si ga u stanici na prepoznavanju.
To je bio jedini put kad si ga vidjela. -Zašto si tako sigurna?
Znam ga cijelog njegovog života.
Ono što vam mogu reći, gospođo,
je da nikad niste bili silovani.
Odveli su me tamo
i rekli da izaberem njega.
To sam i uradila. Izabrala njega. -Ali to se...
To se desilo u mraku.
Vidjela si Alonza na svjetlu. -Vidjela sam dovoljno.
Kćeri, u ime Boga... -Bježi od mene.
Kćeri, molim te... -Bježi od mene! -Saslušaj me.
Ne, ne. Bježi od mene! Molim te! -Saslušaj me.
Bježi od mene! Bježi!
Bože moj.
O, ne.
Ne.
Dođavola! Jebote.
Jesi li dobro? -Da, dobro sam.
A beba? -Beba je dobro.
Moraš se malo udebljati, mili.
Gospode, smiluj se.
Glasnije. Ne čuje te.
Gle...
Moram ti nešto reći.
Mama se vratila iz Portorika.
Našla je Viktoriju, ali cura je poludila.
Ne znaju gdje je trenutno, pa...
Suđenje se možda odgodi.
Foni?
Foni? -Dobro sam.
Slušaj, ja...
Uskoro ću izaći.
Dolazim kući jer mi je drago zbog toga.
Vidiš...
Sad sam zanatlija.
Ja sam tip koji pravi stolove.
Ne volim riječ zanatlija. Nikad je nisam volio.
Izgleda da ne znam ni šta znači.
Satra se radeći
svojim rukama.
Znam šta je to sada.
Čak i ako umrem, a sada znam da neću.
Znam da neću.
Dušo, volim te.
Napraviću nam veliki sto.
I naša porodica će dugo jesti sa njega.
Ne brini.
Uskoro ću biti kod kuće.
Dolazim kući tebi.
Želim biti u tvom naručju.
Želim tebe držati u svom naručju.
Moram držati našu bebu u naručju. To moram.
Ne brini.
Dolazim kući.
Želim biti u tvom naručju.
Želim tebe držati u svom naručju.
Želim držati našu bebu u naručju.
To moram.
Moj mali Foni.
Držim te.
Kunem se, držim te.
Držim te.
Kunem se.
Kunem se, držim te.
Držim te.
Mama te drži.
Još se nismo vjenčali. Nakon svega što se izdešavalo, nikog nije briga
šta to znači.
Foniju je jednom bilo 22, a meni 19 godina.
Ali nijedno više nije mlado. Ne možemo to priuštiti.
Kažu da moramo živjeti život koji nam je dat...
I živjeti ga, da naša djeca budu slobodna.
Nema dovoljno sati u danu, ni sudaca na klupi
da sprovedu sve te slučajeve protiv ovih ljudi.
Igra je naštimana, a sudovi idu do kraja.
Suđenje je njihovo pravo, ali da dobiješ doživotnu
za primoravanje suca i okružnog tužioca da rade svoj posao
je takođe pravo suda.
I tako, poput mnogih ovakvih sirotih ljudi,
Foni se nagodio.
Da vidimo.
Imam nešto za tebe.
Evo. Da?
Želiš li nacrtati nešto za tatu?
Hej, mališa.
Vidim da dobro jedeš. -Da, pa...
Izgleda da nisam jedini.
Jabuka ne pada daleko od stabla.
Za koga je ovo? -Tebe. -Mene?
Otkud ti pare za ovo?
Imaš posao? Vodiš kladionicu?
Reci: "Može kombinacija".
Ne govori to. Ne uči ga tome.
Šta crtaš, Alonzo? -Ovo si ti kad se vratiš kući.
Da vidim.
Otkako sam mu rekla,
posvuda to piše.
Evo, sine.
Pa...
Ne znam za vas, ali ja umirem od gladi.
Moraš se pomoliti.
Moramo se pomoliti?
Dobro.
Hoćeš li se ti pomoliti za nas?
Hvala Ti Bože,
za hranu koju ćemo pojesti
i za sve blagoslove
koje ćemo primiti
i za svog tatu. U ime Isusovo, amin.
Amin. -Amin.
Alonzo, hoćeš li mi pomoći sa ovim?
preveo: adm1r
Za Džimija
Preuzeto sa www.titlovi.com