www.titlovi.com
Tata, ko je bio Muhamed Ali?
On je bio najbolji.
Najbolji? -Da gospodine.
On je bio tatin prvi heroj.
Mislio sam da je bio bokser.
Pa bio je, bio je bokser, ali bio je i mnogo više.
Vidiš, on je stajao iza svega u šta je verovao,
zbog čega je platio visoku cenu.
Izgovorimo to, tata, izgovorimo! -U redu, spreman?
Lebdi kao leptir. -Ubadaj kao pčela.
Bori se, momče, bori se!
Imam nešto za tebe.
Ovde je negde.
Evo ga. -U redu.
Samo za mene?
Ti si nacrtao ovo?
Nije loše, mali.
Ko je ovo? -To sam ja.
U redu, je li ovo mama?
A ko je ovo? -Ti.
Stvarno je dobro. -Hej, tata.
Da li su crnci bolji od belaca?
Da.
Da i ne.
Vidiš, postoje dobri belci i dobri crnci.
A postoje i loši belci i loši crnci.
Isto je za oboje. Razumeš li?
Kako znaš?
Kako znam? Pa, ne znam zapravo.
Ne znaš to dok ne bude prekasno.
Stiže mama.
Slušaj, ne opterećujmo je sa onim što se dogodilo danas, važi?
U redu. -To će biti naša tajna.
Zdravo mama. -Zdravo!
G. Kolman?
Hoćete li ukratko da nam objasnite, SAD protiv Džonsona, molim vas?
Izvinite gospođo Maksvel.
Morao sam da pazim na sina sinoć, tako da nisam stigao dotle.
Baš smešno. Jer vam je to bio prvi slučaj u zadatku.
Znate šta, pošto ste zaboravili na ovo,
a ovo je pravni fakultet, a ne srednja škola,
gde vaši roditelji proveravaju vaš domaći. Dođite ovamo.
Dođite ovamo.
Hajde.
Hoću da pročitate naglas ceo slučaj
vašim kolegama.
Kao što si radio u osnovnoj školi.
Čarls?
Čarls? Ima li deset sati!
Da.
Jesi li dobro?
Ćutljiv si jutros.
Ja...
Imam dosta toga na umu.
Kad god sam zahvalan za ono što imam.
Ti si uvek na vrhu liste.
Znam.
Zato što ću te povrediti ako ne budem!
Je li to Si Džej? Da li još uvek ima ključ? -Još uvek je naš sin.
Zdravo dušo. -Zdravo vas dvoje.
Zdravo vas dvoje? To je sve.
Zdravo mama, zdravo ćale. Volim vas, dobro jutro.
Hvala vam puno što mi dozvoljavate da vam ispraznim frižider,
iako više ne živim sa vama. -Ćao, tata.
Kasnim. Moram da krenem.
Važi, vidimo se mama.
Ludilo.
Ne blamiraj se, mama.
Vidimo se kasnije.
Volim te.
Budi pažljiva.
Ćao momci.
Danas je važan dan, zar ne? -Jeste.
Bilo je i vreme. -Da.
Ponosan sam na tebe.
Šta je?
Taj pogled.
Kakav pogled, o čemu to pričaš? Šta umišljaš?
Tata, znaš kako si me pogledao. -Normalno sam te pogledao.
Hoćeš da mi kažeš da ni o čemu
ne razmišljaš trenutno? -Ni o čemu ne razmišljam.
O čemu ti razmišljaš? Šta si se okomio na mene od jutros?
Nemam...
U redu, onda. -U teškom si položaju. Znam te.
Znam te, znam taj pogled. -Misliš da me poznaješ?
Znam kad napraviš takvu facu, šta to znači. -U redu.
Znaš me.
Koliko imaš 20, 21, 22?
Znaš da imam 23 godine. -Imaš 23. -Znaš to.
U redu, misliš li da si spreman?
Tata, ne radi to.
Spusti taj nož. Da vidimo šta znaš.
Misliš li da ćeš imati sreće danas?
Ne treba mi sreća za ovo. -Znači ne treba ti sreća.
Hajde, uhvati me za ruku i počni da odbrojavaš. -Važi.
Nemoj da se ljutiš na mene kada ti povredim osećanja.
Hteo sam da kažem isto to. -Počeću da odbrojavam, spreman?
Tri, dva,
jedan!
Hajde, čoveče. Pusti me na miru.
Rekao sam ti da više nisam klinac. Postaješ star za ovo.
Nisam se bio zagrejao. -Previše si star za ovakve igre.
Samo pričaš.
Hej, ćale. -Šta je bilo?
Pošto sam te pobedio,
zašto mi ne dozvoliš da vozim BMW danas? -Šta si rekao?
Hajde, samo ovaj put.
Voleo bi to, zar ne?
Hej.
Prebacio sam Bri njenog prvog dana
u poslednjoj godini srednje škole.
Kako je ona? -Bolje je.
Njen savetnik kaže da je krala
zbog emotivnih problema. Ogorčena je.
Da, jebote, znao sam to.
Zbog razvoda i... -Bebe, da.
Deca su nepredvidiva. Bez obzira šta uradimo za njih.
Šta ima novo, brate?
Si Džej je prvi dan na fakultetu.
On je dobro dete, biće on u redu. -Da, da.
Jeste.
Znam da nema potrebe da te ovo pitam.
Zašto me onda pitaš?
Pripaziću na njega. -Dobro.
Mogu da dovedem Kartera ovde. -Ovde?
Da. -Sa ovom decom?
Dopašće im se.
Izaberi nešto bolje.
Bolju decu od ove za Kartera.
Ti si seronja, znaš li to? -Da, znam.
Hajdemo.
Jebem ti.
Ti si dobar otac, Von. -Hvala ti.
Kako ti je tata?
Isto. -Stvarno?
Viđaš ga? -Da.
Uvek.
Hvala vam, zastupniče.
Gospodine, želite li nešto da dodate?
Časni sude,
neki ljudi kažu da im je žao kada budu uhvaćeni.
Nekima uopšte nije žao kada ih uhvate.
Tako da izvinjenje ne znači mnogo.
Shvataš li šta hoću da kažem? Ali ono što mogu da kažem,
je da ne moraš da brineš da li ću ikad više kročiti ovde.
Imate moju reč.
Potrebna mi je druga šansa.
Cenim vašu iskrenost, gospodine Džekson,
i vidim da ste napredovali.
Čestitam.
Sa obzirom na sve, ne mogu ti dati uslovnu.
Jednostavno ne mogu.
Pogotovo što vam je kazna deset godina.
Ali to ne znači da nisi dobio pomilovanje.
Sud ti određuje kućni pritvor narednih dvanaest meseci,
zatim dve godine uslovno.
Obavestite nadležne službe, suđenje je gotovo.
Ponosna sam na tebe.
Učinio si nas neverovatno ponosnima.
Danas počinje tvoja karijera,
tvoj život.
Dobio si najbolje od mene i tvog oca.
Ne tražimo mnogo.
Sećam se kad si imao devet godina,
i hteo si da budeš đubretar,
da čistiš ulice.
Postigao si mnogo više od toga.
Seti se svakog dana, da iako si porastao,
i ne vidiš nas,
iako mi nismo tu da te kritikujemo,
uvek ćemo te voleti.
Đubre malo, upravo mi je pokazao srednji prst. Upali rotaciju.
Ma hajde, Kartere. -Upali rotaciju!
Nema prijava. Nema poternica protiv vozača, Kolmana.
Imam predosećaj u vezi ovoga.
Preteruješ, Karteru.
Imam sastanak sa Kubancem,
a ti moraš zaštititi mog imenjaka i njegovu prelepu majku.
Postoji li neki problem, policajče?
Uživaš u tome da pokazuješ prst policiji?
O čemu to govoriš? -To je ono što se dogodilo. Saobraćajnu dozvolu.
U čemu je problem? Nisam brzo vozio, stavio sam pojas.
Da li sam te pitao nešto? -Ne gospodine.
Vozačku dozvolu.
Sve dok mi ne kažete zašto ste me zaustavili, ja ne moram...
Gospodine, da li odbijate moja naređenja?
Ne gospodine.
Pištolj, pištolj, pištolj!
Kartere, jesi li dobro? -Da, ti?
Da.
Bezbedni smo. Nema oružje.
Jebiga. -Šta si dođavola rekao?
Nema pištolj.
Jebiga!
Samo se vozao okolo.
Jebiga.
Sredićemo to.
Sve je u redu, sredićemo to.
Izvini.
Ovo je moj sin!
Potrebna mi je potvrdna identifikacija, gospodine.
Pre neki dan
Si mi rekao
Da moram biti jak Da moram krenuti dalje
Da moram da se posvetim Bogu
Bogu, da
Sada te više nema
I ja sam sasvim sam
Pitam se zašto sam sasvim sam
Ko može da zaustavi ovu tugu
Kada sam potonuo u veliku bol
Sada kada te više nema
Kada si otišao
Jedino vidim
Usamljene dane
Kažeš da ću te videti
Opet.
Čarls.
Čarls, dolaziš li?
Da, da, odmah ću.
Daću otkaz.
U redu.
Oboje možemo živeti od moje plate.
I ti treba da daš otkaz.
Ne mogu da dam otkaz.
Ne mogu.
Kako možeš da radiš za ljude koji su nam ubili sina?
Iv, naporno sam radio.
Ja sam jedini sudija crnac u istoriji ovog grada.
Ako odustanem, oni će pobediti.
Ne radi se o pobeđivanju, već o ubijanju.
Priča za pričom. Izgovor za izgovorom. Godina za godinom.
Kada će tome doći kraj, Čarls?
Misliš li da mene nije briga?
Muka mi je. Bukvalno mi se povraća.
Svaki put kad uključim TV
vidim da je još jedan crni momak ubijan.
To me čini...
Ali onda se setim.
Odrastao sam na ulici, i ne mogu...
Sada sam sudija.
Moram da budem drugačiji.
Moram da radim svoj posao bolje.
Moram da budem primećen.
Ne mogu da odustanem, moram biti drugačiji.
Kao što je Si Džej bio drugačiji?
Si Džej jeste bio drugačiji.
On je išao tvojim stopama. Misleći da je drugačiji.
Vozio je tvoj auto. Ubila ga je tvoja policija. Sad je mrtav.
Kao i ta ostala deca.
A ljudi koji su ih ubili šetaju slobodno.
A ti hoćeš da nastaviš da radiš za njih. Čestitam ti.
Hej, Havijere! Upucali su Dijega!
Dođavola, čoveče. Šta se dogodilo?
Otišao je u Paramor. Da se vidi sa nekom ribom.
Upozorio sam ga.
Diego, možeš ti bolje od ovoga. Primirje ne važi u Paramoru.
Havijere, boli me. -Daj bre, iskrvariće vam.
Odvedite ga u bolnicu.
Na poternici sam, ne mogu tamo. Na poternici sam.
Slušaj me druže. Ili ćeš u zatvor ili ćeš umreti?
Ja ti ne mogu pomoći.
Dobro, u redu. Nabaviću ti advokata.
Pripremiću ti kauciju, u redu?
Nemoj umreti ovde.
Odvedite ga u bolnicu.
Nemoj umreti.
Zdravo, ja sam Karen Vajt i nalazim se ispred gradske skupštine.
Svi se sećamo da se dogodila pucnjava sa tragičnim ishodom,
u kojoj je učestvovala državna policija prošle nedelje.
I ono šte će se upravo dogoditi, kako saznajemo od anonimnog izvora,
je da će se gradski čelnici sresti danas
sa sudijom Kolmanom u vezi smrti
njegovog sina Čarlsa Kolmana Mlađeg.
Grad je podeljen u vezi pucnjave.
Status crnaca je opet aktuelan...
Zašto si uradio to? -Si Džej nije slučaj.
On je naš sin.
Zar si zaboravio da ti crna odora ne skriva crnu kožu?
Rori Karter, Von Klement. Sećam ih se.
Rekli su da je Si Džej imao pištolj.
Da. -To su rekli.
Da li im veruješ? -Ne.
Rekao si to kao da me pitaš. -Samo ti govorim ono što znam.
Zašto se uopšte sastaju ako misle da je Si Džej uradio nešto loše?
Deca su nepredvidljiva.
Bez obzira ko su im roditelji.
Ali oni su naša deca. Moramo da im verujemo, zar ne?
Znam da nije imao pištolj.
Jesi li dobro, mali?
Čujem da imaš sastanak sa Brokom danas.
Dobro.
Uspećeš.
Proveo sam dovoljno vremena u ovom poslu,
i mislim da bi mi bilo lakše da odem u penziju
nego da prolazim kroz još jednu istragu.
Hej, Rori, slušaj ja...
U redu je.
Ne moraš da mi zahvaljuješ. -Ne, nisam to hteo da kažem.
Da li ćeš reći nešto što će me koštati penzije?
Pošto sam te spasio? -Ma hajde.
Da, spasio sam te. Zbog nekog glupog klinca.
Da li si to hteo da mi kažeš? -Ne.
Ubio si klinca. Ubio si klinca i podmetnuo
si mu jebeni pištolj, Rori.
Gotovo je.
Nije gotovo! -Gotovo je. I ne postoji ništa što možeš reći,
danas ili sutra što će malog vratiti. -Znam.
Znam to. -Trebao je biti pametniji.
Gurnuo je ruku u torbu, Von.
Kako smo mogli da znamo šta će da izvadi?
Samo zamisli ovo, šta da je imao pištolj,
a mi smo oklevali da pucamo, šta onda?
Ali nije imao pištolj, Rori.
U zvaničnom izveštaju piše da je imao pištolj.
On je samo posegnuo za jebenim novčanikom.
Štitio sam te na ulici i sad to tražim od tebe.
Čuvaj mi leđa.
Šta je ovo, obračun?
Pre dvesta godina, najbrži revolveraš bi otišao.
Danas ćemo oboje otići.
Moj sin nije dobio šansu da ode.
Sudijo.
Ja...
Nisi sposoban ni da se izviniš?
Neću se izvinjavati zato što sam radio svoj posao.
Ne shvataš da dete koje si ubio,
ima oca. Oca sa vezama.
Oca koji će iskoristiti svaku vezu koju ima,
da učini da nikad ne zaboraviš dan kada si povukao okidač.
Ta kutija, to je samo početak.
Kao što sam rekao, neću se izvinjavati što sam radio svoj posao.
Da li ste bili uplašeni za svoj život? Zbog toga ste počeli da pucate?
Da li biste želeli nešto da dodate?
Sine, da li bi hteo nešto da dodaš?
Ne, ne.
Gradonačelnik Džonson će brzo doći. -Hvala vam.
Dobro jutro sudijo. Izvinjavam se zbog kašnjenja.
Imao sam malu saobraćajnu nezgodu jutros.
A momak koji me je udario je imao smelosti
da pokuša da pobegne sa mesta nesreće. Znaš moj moto.
Moraš da uzmeš stvari u svoje ruke. Jurio sam ga, blokirao,
pozvao policiju i priveli su ga.
Dobro. Drago mi je što te vidim.
Poznaješ sve ovde. Iz ministarstva pravde, Hinkl.
Zamenik šerifa, Malard.
Gospodo, gradonačelniče, mislio sam da će sastanak biti privatan.
Da, naravno.
Ali pošto je ovo javna ustanova,
zakon me obavezuje da sastanak bude otvoren za javnost.
Dobro.
Znam da je istraga završena. Želim da znam šta planirate da uradite
sa osobama koje su ubile mog sina.
Pretpostavljam da ste odredili kaznu.
Sudijo.
Biću iskren.
Kao institucija, moramo da verujemo svojim policajcima,
osim ako ne nađemo dokaze koji tvrde suprotno.
Video si kako ih advokati odbrane napadaju na sudu.
Ako izgubimo to poštovanje,
onda će svaki ugledni advokat u zemlji,
postati prevarant sa ulice.
Na osnovu svega što su naši istražitelji našli,
policajci koji su umešani u Si Džejev slučaj,
neće biti kažnjeni niti optuživani ni za šta.
Federalci su pregledali naše izveštaje i potpisali su.
Federalna vlada je odobrila?
Nažalost, jeste.
Šerife Malard, policija je potpisala ovo?
Sudijo, znam da ti je trenutno jako teško
da razumeš ovo.
Ali bez obzira na sumnje šta se dogodilo
na terenu, moramo se osloniti na svedočenja
naših policajaca.
Kao bivši policajac, i kao sudija,
moraš da razumeš ovo. -Ako si na pogrešnoj strani ovoga,
šta da rade ljudi kao što sam ja?
Ili još bolje, ljudi koji znaju mnogo manje od mene,
kome da se obrate kada su sva vrata zatvorena? -Čarls?
O tebi sam uvek imao najbolje mišljenje.
Radiš u sudnici skoro deset godina.
Podigla te je samohrana majka
u jednom od najopasnijih gradova u državi.
I uprkos svemu, uradio si stvari koje su ljudima izgledale nemoguće.
Mi poštujemo to.
Založio sam se za tebe.
Uspeo sam da ubedim Gradsko veće,
da uradi ono šta smatramo da je u svačijem interesu,
da pokaže dobru volju.
Dušo. Ono što se dogodilo ovde je tragedija.
Ne postoji ništa što može da ispravi stvari.
Ali ono što mogu, je da ti ponudim to.
Pristani, Čarls.
Čarls? -Gradonačelniče.
Čarls.
Znaš šta moramo da uradimo.
U redu?
Stivens. -Nije prošlo dobro.
Šta?
Bio si u pravu. -Rekli su da je Si Džej prvi potegao.
Ubili su mi sina, ostavili su ga da iskrvari bez razloga.
I Iv, više nije ista.
I neće ni biti sve dok ne dobijem neke odgovore.
Tuži ih. -Ne, ne mogu to. Ako uradim to skinuće me sa slučaja.
Mogu više da uradim kad sam u sudnici.
Ali, Iv, brate.
Imaš propusnicu, zar ne.
Imaš pristup svim dosijeima.
Uvek si mi čuvao leđa, u prošlosti.
Nisam zaboravio.
Videću šta mogu da uradim. -Važi.
Stivens.
Detektive, ne možete da idete gore.
Lujka.
Ne izgleda dobro.
Hej, proveri svoju elektronsku poštu.
Ovo nisi dobio od mene.
Dobro veče. Zovem se sudija Kolman.
Tražim Havijera. -Havijer nije kod kuće.
Nije valjda u nevolji? -Ne, ne, nije.
Ovo je zapravo nezvanična poseta. Hteo sam...
On i ja imamo...
Hteo sam da se posavetujem sa njim.
Ti si sudija, a tražiš savet od njega?
Hej.
Ne moraš da kažeš ništa nikome.
Hej, Havijer je na poslu.
U automehaničarskoj radnji nedaleko odavde.
Skreni levo, dve raskrsnice, onda desno. "Kod Ralfija".
Hvala ti.
Hej...
Žao mi je zbog tvog gubitka.
Zbog onoga što se desilo Ralfiju.
Hej, momci, ima li neki problem...
Zašto ideš okolo i raspituješ se o Ralfiju?
Samo malo, polako. -Ko si ti?
Ko je ovaj lik? Šta hoćeš?
Šta nije u redu sa tobom, da li si lud?
Idi odavde. Moraš da odeš odavde.
Polako, tražim Havijera Garsiju. -Otišao si mi u kuću i ispitivao ženu
o mom sinu? -To si ti, ti si Havijer?
Slušaj, ja sam sudija, u redu? Ja sam sudija Kolman.
Nisam te pitao za ime. -Pogledaj, ovo je moj sin.
Trebaš mi samo na trenutak.
Potrebna mi je tvoja pomoć. Moram da te pitam nešto.
Molim te.
Šta je bilo sa slikom?
Kako si nas pronašao ovde?
Mog sina su ubili isti policajci koji su ubili tvog sina.
Neću da razgovaram o tome.
Izveštaj kaže da ti je sin bežao,
i da je potegao pištolj, i piše da ste podneli prijavu.
Tamo sam ti video adresu. -Nisam ja, već moja keva.
Ja znam kako to ide. Možeš li da mi dodaš čekić?
Pored tebe je čekić.
Znaš kako to ide? Na šta misliš? -Pazi sad.
Tokom odrastanja živeli smo po pravilima.
Ti uzmeš moje, ja uzmem tvoje. Nikad ne cinkariš drugove.
Policija igra po istim pravilima.
Ako pucaš na policiju, imaćeš sreće ako se izvučeš živ.
Kažeš da si sudija, zar ne? -Da.
Koliko puta si video da se obični momci žale na policiju?
Koliko puta je policajac cinkario drugog policajca, i još se hvalio time?
O tome ti govorim. Ne moram da idem u pravni fakultet da bi znao to.
Izvini zbog prozora. Biće spreman za nekoliko minuta.
Ali znaš šta,
više nemam ništa da ti kažem.
Si Džejeva mama je zatrudnela kada smo imali 17 godina.
Svi su mislili da ćemo živeti od socijalne pomoći.
Ali ne i ja.
Njen otac je mislio da ću završiti u zatvoru
ili u paklu, i nadao se da neću povući nju sa sobom.
Ali postao sam sudija. -Šta je rekao na to?
Ne znam i ne zanima me.
Nikad nisam molio nikoga ni za šta u životu.
Već sam te pitao za pomoć jednom.
To je sve što ću da uradim.
Znači ti si sudija, došao si čak ovamo, i želiš da ti pomognem?
Da ti pomognem oko čega?
Da tužiš grad.
Hoćeš li razmisliti o tome?
Ne moram, brate, dobro sam.
Hvala.
Da? -CDI, policajac Peti na vezi.
Želi da zna da li je informacija koja je objavljena potvrđena.
Veliko je srce heroja koji štite grad.
Reci im da jeste. -Dobro gospodine.
Idem kući sada, skoro je dan.
U redu, Ani, prijatno veče.
Stani, stani.
Šta je?
Hajde, pričaj sa mnom.
Ne mogu.
Ne spavaš više.
Piješ puno. Ne provodiš više vreme sa sinom.
To je bio moj pištolj, Merilin.
Moji meci.
Klinac nije imao...
Šta?
Nije imao šta?
Bože. -Rori nas je zaštitio.
Bože.
Da li si rekao nekome? -Nisam nikome.
Bože.
Ubio si tog klinca. Moraš reći nekome.
Neću. -Kako to misliš da nećeš?
Nećeš živeti u mojoj kući sa mojim sinom zbog toga.
Nećeš. -Ovo je moja kuća.
Ne, ne.
Moj muž nije bio kukavica.
Nije se plašio da uradi ispravnu stvar.
Ti nisi moj muž.
Radim ispravnu stvar. Rori nas štiti.
Radi se o nama i njima, Meri. Uvek smo u pitanju mi ili oni.
Nismo. Radi se o dobrom i lošem.
A ne da budeš kukavica da uradiš ispravnu stvar.
Nisam, ja...
Pokušao sam... -Nemoj, nemoj.
Ne dodiruj me.
Da, Marsi. Zovem se sudija Čarls Kolman.
Pitao sam se da li možemo da razgovaramo o tvom sinu Džajlenu.
Hvala ti što si došla da me vidiš.
Hteo sam da razgovaram o tvom sinu Džajlenu.
Znate, gospodine Kolman, pomirila sam se sa tim
još pre nekoliko godina.
I ništa što uradim sada neće vratiti Džajlena. Ništa.
Znači, dozvolićeš im da se izvuku sa tim? -Neće se izvući.
Kakvu god bol da osećate u srcu,
ovo će vam pružiti utehu.
Meni je pomoglo da oprostim tim ljudima. To je sad u Božijim rukama.
Marsi.
Možemo da dobijemo pravdu.
Stvarnu pravdu.
Možemo da ih nateramo da plate za ono što su uradili. Sada.
Pravda nije ništa više nego da im na lep način kažete
da su dobili ono što su zaslužili. -Ne slažem se.
Pravda uspostavlja ravnotežu. U redu, to je dozvoljeno.
Osveta nije. Osveta nije dozvoljena. -Misliš oko za oko?
Zašto misliš da je oduzimanje oka jednoj osobi,
i za isto delo, oduzimanje oka drugoj osobi, nepravedno?
Zato što više ne uzimamo oko za oko.
Ne živimo više u biblijskim vremenima.
Ne sudijo, ti uzimaš godine
zbog krađe vekne hleba od dva dolara,
ili daješ doživotnu zbog jednog zločina.
Zapravo mislim da je oko za oko mnogo pravednije.
U redu, onda...
hvala ti što si došla.
Obavestiću te kad suđenje počne.
I onda možeš da odlučiš da li želiš da se upustiš u to.
Sudijo, ako se opteretiš sa traženjem pravde,
zaboravićeš kako da živiš.
A da nastavimo sa životom je najbolji način da odamo počast našim dečacima.
Mogu li da te pitam nešto.
Nema veze. -Šta si hteo da me pitaš?
Zašto živiš tamo, u takvom okruženju?
Šta si očekivao?
Zlatne zube i da ne znam dve reči da sastavim? -Izvini.
Napravila sam jednu od tih grešaka o kojima smo razgovarali.
Sa 17 godina vozila sam se u ukradenom autu.
Nismo imali novca za dobrog advokata. Zato sam se nagodila.
Znaš li šta je zaboravio da mi kaže? Da ću biti kriminalac.
Nije mi dozvoljeno da glasam.
Nije mi dozvoljena finansijska pomoć za školu.
Bila sam đak generacije. Nisam mogla da idem na fakultet,
nisam mogla da nađem posao.
Eto to sam, žena, kriminalac.
Određena mi je budućnost zbog jednog zločina.
Da li je to pravda?
Gde ideš?
Nigde.
Do radnje. -Zatvorena je.
Večeras nije.
Jesi li siguran?
Znaš...
kako podnosiš da me gledaš svaki dan?
Policajci su ubili našeg sina i ja nisam uradio ništa.
Mi smo samo...
nastavili sa našim životima kao da se ništa nije desilo.
Nedostaje mi. Bog zna da mi nedostaje.
Ali Ralfi je sam doneo odluku.
Izabrao je život od kog smo pokušali da ga zaštitimo.
Može se tako reći, ali dušo, tu je duh
koji se uvek nalazi negde ovde.
Bez obzira koliko se smejemo ili koliko se trudimo
da nastavimo sa životom, nešto lebdi okolo
i nađe način da se ispreči između nas.
Pretvaraš se da ne osetiš to, ali ja znam osetiš.
Jedino što želim da osetim,
što želim da vidim,
si ti kako mi se vraćaš svake noći.
Vidimo se večeras.
Ivi!
Ivi? Tu si.
Doneo sam ovo.
Šta je sve to? -Gde ti je mobilni?
Puni se. -Puni se, dobro, neka ga tamo.
Zato što spremam mojoj ženi večeras,
kinesku večeru.
Tako što si kupio iz restorana?
Nemoj da te kutije zavaraju.
Gde si? Da li si videla vesti?
Kažu da je Si Džej imao pištolj. Kažu da je dete sa ulice.
Molim te, nazovi me.
Hej.
Nazivaju Si Džeja mangupom.
Govore svima da je bio kriminalac!
I da je zaslužio da bude ubijen! -Znam
Pobrinuću se za to.
Napustio si me.
Kao da te više nije briga.
Prošlo je skoro šest meseci, Čarls.
Ništa nisi uradio! -Pokušavam, pokušao sam.
Od kad ti pokušavaš? Uvek uradiš.
Hteo si da diplomiraš u srednjoj školi,
uprkos tome što sam bila trudna i uradio si to.
Želeo si da završiš fakultet, uradio si to.
Želeo si da postaneš advokat, uradio si to. Sudija, uradio si to.
Bio si sjajan otac.
Zato mi oprosti, Čarls.
Da si stvarno želeo da rešiš to kao muškarac
i da isteraš pravdu za Si Džeja, ti bi to uradio.
Ne bi pokušavao!
Ivi, nije tako jednostavno.
Naš sin, tvoj sistem.
G. Čarls Kolman Stariji, naš zaštitnik.
Hvala ti puno što se boriš za pravdu za mog sina.
Ti si rob.
Ti nisi čovek za koga sam se udala.
Ne znam šta želiš da uradim.
Gradonačelniče. Imate li malo vremena?
Zdravo sudijo.
Imamo važno Gradsko zasedanje večeras.
Treba da unapredimo projekte za obnovu grada. -Razumem.
Trebaće mi samo nekoliko minuta. Siguran sam da možeš da uzmeš pauzu.
U redu. Nastavićemo za 15 minuta.
Hoćeš li mi doneti šolju kafe? Dušo.
Sa mlekom.
Da li si video vesti jutros?
Nažalost, jesam.
I obećavam ti, pohvataćemo doušnike kao pse.
U redu.
Šta kažeš na ovo, da li si video? -Da.
Proklinjem dan kad je pištolj napravljen.
Izgleda da nam je postao neophodan.
Šta kažeš za ovo? -Drugi ugao pištolja. Koja je svrha ovoga?
To su dva potpuno različita mesta zločina
u razmaku od dve godine. Isti je pištolj.
Ralfi Garsija, Čarls Kolman Mlađi.
Kako si našao ovo? -Rori Karter je bio na mestu oba zločina.
Isti je tip pištolja. -Gde si nabavio ovo?
Ovo su dva crna pištolja,
kojima su serijski brojevi izgrebani.
Takvih postoji na hiljade u ovom gradu.
Da li ste proverili otiske prsta?
Šta? Da li ste završili proveru Si Džejevih otisaka sa pištoljem?
Čarls, batali to.
Ovo je veće od mene. -Nije veće od tebe!
Tvoji policajci su ubili mog sina. Kako je to veće od tebe?
Nisam to rekao.
A šta ja da kažem mojoj ženi?
Obećao sam joj da ću voditi računa o njoj
i o mom sinu. Sin mi je mrtav.
Jedino nju imam. Šta da joj kažem?
Odgovori mi! -Probudi se, čoveče!
Ovo je najbolje što možemo. Pokušali smo.
Ponudili smo ti novac, nešto kao znak pažnje. Odbio si!
Znak pažnje zvuči tako dobro sada.
U redu.
Donesi mi broj pravosudne etike. -Da, gospodine.
Gde mogu ljudi kao ja,
još bolje, ljudi koji znaju mnogo manje od mene da se obrate?
Oni su naša deca. Moramo da im verujemo, zar ne?
Ponudili smo ti novac, nešto kao znak pažnje. Odbio si!
Opet si se izgubio? -Moramo zaustaviti ovo, sada.
Zaustaviti šta? -Njih!
Nema više. Nema više, gotovo je.
O čemu to govoriš? -Ne, vidi, ozbiljan sam.
Ovo nije neka glupa svađa bandi
oko toga čiji je kvart! Ovo je moj život!
Slušaj čoveče, ti nemaš pojma kako stvari funkcionišu ovde.
Zašto se ne vratiš tamo gde živiš, u svoje bajkovito mesto, gde god da je.
Ti misliš da sam ja oduvek sudija?
Ti me ne poznaješ.
Nemaš pojma šta sam sve morao da uradim da dospem ovde.
Ne obraćaj mi se na taj način.
Idi kući. -Neću!
Ne možeš čak ni da pogledaš fotografiju svog sina.
Onda si nazvao zgradu po njemu nadajući se da ćeš se osećati bolje.
Da li je imalo efekta? Da li se osećaš bolje?
Slušaj, sudija ili ne, preteruješ. -Ja preterujem?
Da, ti preteruješ. -Kako preterujem? -Preteruješ!
Ne preterujem u vezi tebe!
Dozvolio si im...
Dozvolio si tim ljudima da ubiju tvog sina,
i nisi uradio ništa povodom toga.
Ako te to ne pokrene, onda ne znam šta hoće.
Iz pristojnosti, pustiću te da odeš. Nikad se više ne vraćaj ovamo.
Idi kući.
Da li si...
Da li si video snimak sa mesta zločina?
Šta?
Ovo se dogodi kada uhvatiš kriminalca
koji nosi srebro na grudima.
Stvar je u tome, da tvoj sin nije imao pištolj.
Pištolj koji su rekli da su našli na mestu zločina tvog sina,
je isti pištolj koji je bio na mestu zločina mog sina.
Upravo sam video kako mi sin umire. -Mnogo mi je žao.
Upravo sam video kako mi sin umire.
Zašto si mi to pokazao? -Izvini, ja... -Zašto si mi to pokazao?
Zašto želiš da ubiješ mene? -Zašto si mi pokazao to?
Ti si sudija, čoveče, ti si dopustio da se to dogodi. -Nisam više sudija.
Sada sam samo otac.
Otac koji je isto dopustio da mu sin umre.
Zašto te ne bih upucao sada? Zašto te ne bih overio?
Možeš.
Ili možeš da se provozaš sa mnom.
Provozam? Da li si ti kriminalac?
Zbog mog sina, mogu da budem.
Moram da ispravim ovo.
Ne mogu više da budem u ovom paklu.
Kako ćemo ispraviti ovo, pravniče?
Razmišljao sam o ovome. Pokušao sam na njihov način.
Dao sam sistemu šansu da reaguje, ali nije.
Imamo izbor, da ostavimo stvari kakve jesu,
ili da ih nateramo da obrate pažnju.
Ubili su mi sina. Činio sam gore stvari za mnogo manje razloge.
Ko igra? -Suprostavićemo se njima, njegovim ljudima,
naterati ih da se suoče sa nama. Znam gde su.
Posmatrao sam ih, proučavao.
Stariji posećuje starca i kupuje mu cigarete,
one skupe.
Ode kući, pije, sam je.
Mlađi stavi klinca na spavanje i gleda TV celu noć.
Uđemo unutra, iskupimo se za naše sinove...
Vreme za koje stiže policija u tom kvartu je dva minuta.
Dok se oni bave sa prvim, mi ćemo napasti drugog u njegovoj kući.
Da odgovorim na tvoje pitanje, kako ćemo da ispravimo stvari.
Moraćemo da uradimo nešto revolucionarno.
Nećemo govoriti o ovome nikome.
Ni ženi, ni doktoru, ni popu.
Nećemo.
Da li si dobro? Ruke ti se tresu kao Frediju Roaču (bivši bokser).
Da, dobro sam. -Ne, ne izgledaš dobro.
Ne bih želeo da me upucaš sa tim drhtavim rukama. -Nije smešno.
Ne zezam se, ne želim da budem upucan.
Došao si u moju kuću, moju oazu mira!
Hajde! Ustaj!
Najebao si sad!
Gde misliš da si pošao?
Odmori malo.
Ko je naš počasni gost?
Ubio si mog sina! -Šta kažeš da ubijem i tebe?
Hej.
Zvuči kao da je kod Rorija.
Sudijo Kolmane.
Nisam očekivao da te vidim u ovakvom izdanju.
Rekao bih da si izvan svoje struke. -Trebao si me očekivati
istog dana kad si ubio moje dete.
Doveo si nas u situaciju gde će samo jedan od nas otići odavde
i ispričati šta se dogodilo. -Neću nikom ništa govoriti.
A ti ćeš odneti ovo u svoj grob.
Jebiga.
Tata me nije mnogo naučio o životu.
Ali naučio me je dve stvari.
Kako da uživam u kubanskim cigarama.
Ne mislim na lažna sranja.
Već na one izrasle iz kubanskog semena na Srednje Američkom tlu.
Ako nisu iz kubanske zemlje, onda nisu kubanske,
govorio je.
Zemlja je ta koja mu udahne život.
I drugu stvar, uvek izaberi stranu.
Kad izabereš, onda se bori za nju kao lav. -Na kojoj sam strani ja?
Kad si u sudnici, onda si na mojoj. Dao bih život za tebe.
Samo da znaš, da sam znao da ti je on sin,
sve bi bilo drugačije. -Da, ali nije bilo.
Ne, nije.
Pretpostavljam da je bolje da završimo sa ovim.
Pogledaj me. Pogledaj me.
Pogledaj me!
Rekao sam ti da je ovo malo previše za tebe.
Govorim o opravdanom ubistvu.
Ne samo da ću dobiti penziju,
već ću dobiti orden za hrabrost.
Sve ste upropastili.
Hajde, ubij me.
Ionako sam već mrtav.
Na dan kada si ubio mog sina ubio si i mene. -U redu.
Jesi li dobro?
Šta ti je bilo sa maskom?
Želeo sam da zna da sam to ja.
Kako se osećaš?
Ne znam, ja...
prestao sam da se tresem.
Misliš li da bi momci bili ponosni na nas?
Ne znam.
Ali znali bi da ih mnogo volimo.
Saznaj ko je pozvao policiju.
Đubre je ubilo policajca u njegovoj kući. Stivens.
Crni automobil je viđen kako odlazi.
Dva muskarca, crnac i drugi je nepoznat.
Šta imaš, šefe?
Moramo da nađemo Van Klementa.
Policajac Klement? Morate da pođete sa mnom.
Zašto moram?
Horasu Stivensu si potreban.
Stivens, nikad mu ništa nisam rekao. -Moraš to da rešiš sa njim.
Moramo da krenemo.
Ne mogu da ostavim sina. -Imamo policajca ovde. Moramo odmah da pođemo.
U redu, samo da se spremim.
Hej, kada si zadnji put videla Čarlsa?
Ranije.
Da li znaš gde je? -Ne. -Policajac je ubijen.
Našli su Si Džejevu ličnu kartu tamo.
Želi da uradi pravu stvar. Da li je dobro?
Ne znam.
Obaveštenje za sve jedinice.
Osumljičeni je identifikovan kao Čarls Kolman Stariji.
Crnac, 46 godina.
U izveštaju piše da je sudija. Viđen je kako beži u crnom sportskom autu,
sa nepoznatim muskarcem. Oboje su naoružani.
Imamo prijavu gde je viđen.
Ulica Odanosti 20-39, Potrebna vazdušna podrška.
Alo brate, gde smo?
Ne znam, u nekom kvartu.
Ne, ne, ovo nije naš kvart. U Paramoru smo.
Ne smem biti ovde.
Zašto?
Jesmo li u liniji? -Da.
Budi pažljiv.
Da.
Vidi, vidi, vidi. Mislim da su to oni.
Trebali bi da ih zaustavimo. -Nećemo izigravati kauboje.
Vratimo se u stanicu. -Ako su to oni a mi ih ne zaustavimo,
svi ćemo biti kažnjeni.
Možda.
Izgledaju malo nervozno. -Vozi!
Pozvaću pojačanje, ostani ovde!
Dođavola!
Ostani dole, ostani dole!
Želiš li još?
Rekao sam ti da ostaneš dole!
Dođavola, pravniče...
to je bilo dobro. -Rekao sam ti da sam krimos.
Oko mi je oteklo.
Ko je to bio?
Ko puca!? -policajac Vašington, uhapšeni ste.
Gde su mi kolege? -Živi su, oni nisu ubili naše sinove.
Mi nismo u sukobu sa tobom ni sa njima.
Slušaj, otići ćemo odavde
kao da se ništa nije dogodilo.
U redu, mi odosmo odavde!
Kuda ćemo?
Vozi pravo.
On je na drugom kraju.
Kažeš da niko ne zna šta se događa? -Zar nisi čuo?
Čuo šta? -Neko je sredio Rorija.
To je on. On je tu. To je on.
Samo malo, da li si siguran? -Da, okreni se.
Drago mi je što još nije gotovo.
Ovo je mnogo važnije od naše dece.
Tako je.
Kada? -Pre sat vremena.
Crnac, samo to znamo.
Zbog čega me Stivens želi? -Da bi te zaštitio.
Zaštitio od čega? -Ubice.
Možda si ti sledeći. Samo to znamo.
Naravno, samo to znaš.
Dobro je.
Šta rade? -Hoćemo li da se borimo ili da odemo?
Jebeš ovo!
Sranje!
Osumnjičeni je ranjen, osumnjičeni je ranjen.
10-50, svi se uputite na ulicu nispod mosta.
Jesi li dobro?
Izlazi, izlazi.
Sećeš li me se?
Osumnjičeni su locirani, osumnjičeni su naoružani.
10-33, ponavljam, 10-33, potrebno je pojačanje, odmah.
Hajde, idemo!
Policajac Van Klement.
Sada ti se sudi za ubistvo
Si Džeja Kolmana Mlađeg.
I Rafaela Garsije, vreme je da platiš svoj dug.
Žao mi je zbog vašeg gubitka. -Jebeš to.
Prekasno je za tvoja izvinjenja.
Imam sina.
Imam sina od šest godina!
I mi smo imali sinove.
Znam.
Uplašen sam, Čarls.
Želim da znaš da Si Džej nije imao pištolj.
Žao mi je, sudijo.
Stani, stani, stani!
Vidim ih!
Preveo: Goran87BG
Preuzeto sa www.titlovi.com