www.titlovi.com
Pokreti su sve što imam.
Ne mogu se osloniti na reči, zato što je moj jezik dugačak i ravan,
te je stoga nedelotvorna alatka za sklapanje složenih višesložnih zvukova.
Zato sam sada ovde,
čekam da Deni dođe kući,
ležeći u barici koju sam sam napravio.
Ćao, Enc!
Enco?
Čujem brigu u njegovom glasu.
Šta je bilo, druže?
Oh, Enc.
Osećam miris njegovog dana.
Motorno ulje i benzin... i pečena piletina.
Možeš li da ustaneš, drugar?
Ovde sam, druže. Pored tebe sam.
U redu.
Kad bih samo mogao da govorim,
rekao bih mu da ne brine.
Jednom sam na TV-u gledao dokumentarac o Mongoliji.
U Mongoliji, ljudi veruju da će se pas, kad završi svoj životni vek kao pas,
sledeći put roditi kao čovek.
Ovde sam, drugar.
Eto, tako.
Shvatam da bi to značilo gubljenje svih mojih uspomena i iskustava.
Ali ja imam plan.
Pokušaću da ono što znam utisnem u svoju dušu,
duboko u džepove mog postojanja,
pa kad otvorim oči i pogledam svoje nove ruke,
sve ću već znati.
To je moj Enco.
Biću spreman.
Sećaću se.
Izabrao me je iz gomile štenaca.
Upetljane mase šapa i repova.
Svratio je na farmu idući kući sa trkačke staze u Jakimu.
Čak i tada sam znao da sam drugačiji od ostalih pasa.
Moja duša je delovala više... ljudski.
Ovaj. Definitivno ovaj.
Najbolji u leglu. -Uvek to kaže.
Samo malo. Razmišljali smo da tog zadržimo.
I on uvek to kaže.
Zdravo.
Pošto?
Tako sam bacio prvi pogled na ostatak svog života.
UMETNOST VOŽNJE PO KIŠI
Toni! Došao je Deni.
Čekajte da vidite.
Nisam znao da uzimaš štene. -Nisam ni ja.
Video sam znak na putu i nešto me je spopalo.
Je l' tako, Enco?
"Enco"? Kao Ferari? Super fora.
Ne možeš da brineš o psu. Nikad nisi kod kuće.
Pokvarićeš nam radost, zar ne? Najbolji drug nam kvari radost.
Vodiću ga sa sobom na put. Biće moja amajlija.
Dolaziš večeras? Predgrupa smo "Skofsu" u "Dajvu".
Ne, ne može. Mora da brine o novom štenetu.
Vidiš, već mi donosi sreću.
Jutros su me zvali, treba im još jedan vozač.
Da, naravno. Ostaviću ti propusnicu na kapiji.
U redu, dve propusnice.
Ko je, beše, taj tip?
Tako je.
Sviđao mi se novi dom.
Jedino je falila trava, pa sam rešio da se snađem.
Enco, ne! Done, zvaću te.
I... izvoli ovde.
U redu, drugar, raspali.
Denija kao da su neobično zanimale moje toaletne navike.
Hajde. Obavi to.
Naravno da si to uradio.
Dobro, druže...
Vreme je za spavanje. Sutra je važan dan na trci.
Zato budi dobar dečko.
Spavaj, važi?
Dobro.
U redu.
Dobro.
Kasnije ću saznati da je to televizija.
I vremenom me je mnogo toga naučila o ljudskom ponašanju.
Ali te noći je delovala kao prozor u potpuno novi svet.
Sviđa ti se to, je li?
Sviđa?
Ne, volim.
Desna noga na gas.
Polako u krivini.
A još bolje je bilo kad me je odveo na pravu trku.
Deni!
Vidi! -Štene.
Denijev stan je bio dom, ali...
ovde sam zaista pripadao.
Bilo je uzbudljivije nego što sam mogao da zamislim.
Šta misliš, Enco? -Mislio sam da je to raj na zemlji.
Ponovi mi kako se zove.
Deni Svift. Kola broj 96.
Drži časove kod mene kad mu treba lova, ali veruj mi,
taj klinac je nebrušeni dijamant.
Jara koja izbija iz staze, napeta brzina i preciznost tima u boksu...
ulili su mi strahopoštovanje.
Vozio je godinu dana Formulu 3. Regrutovao ga je Audi program Zipa Simonea.
Počeo je da gradi ime, ali Zipi je bankrotirao.
Spremno!
Ako ozbiljno misliš da napraviš svoj tim, to je čovek za tebe.
Zaostaje skoro ceo krug.
Nije važno ko je brži. Važan je osećaj.
Deni je prvi rešio da stavi gume za kišu.
Dođi ovamo.
Gledaj ovo.
Nikad nisam video nikog boljeg od Denija na mokroj stazi.
Kao ono što su govorili za Senu: "Kad pada kiša, na njega ne pada."
Kada je pobedio, osetio sam da prisustvujem nečem zaista važnom.
Prva trka, je li?
Šta misliš, dečko? Da li ti se svidelo?
Mali, imaš minut?
Hoću da upoznaš Šona Rajta.
Zdravo. Deni Svift.
Prodao je kompjutersku firmu za bezobraznu sumu
i rešen je da sve potroši na GT trke.
Da, čitao sam o tome.
Impresivna pobeda.
Mogao bi tako da voziš za njega?
Isprobaj me.
Prva godina mi je prošla u magnovenju.
Da vidim.
Niko nije imao savršeno detinjstvo, ali tvrdim da je moje bilo skoro savršeno.
Deni je počeo da se trka za Rajta i vodio me je sa sobom kad god je mogao,
kao četvoronogog člana tima.
Enc, dobro si?
Bio sam bolje nego dobro.
Kreni! Spreman!
Zovite to sudbinom ili srećom. Znao sam samo da mi je suđeno da budem njegov pas.
Deni je uvek govorio
da se najbolji vozači fokusiraju na sadašnjost.
Ne razmišljaju o prošlosti i ne obavezuju se budućnosti.
Napred!
Razmišljanje mora doći kasnije.
Stoga vozači opsesivno snimaju svaki svoj pokret kamerama u autu.
Moram ranije da skrenem, da bolje presečem tu krivinu.
Od njega sam mnogo naučio o ravnoteži, očekivanju, strpljenju.
Auto ide kuda oči vode, Enc.
Zamišljao sam da bih jednog dana i ja mogao da se trkam.
Čestitam na spektakularnoj pobedi. Ovo nije bila laka trka.
Pa, ja sam čovek koji rizikuje.
Ti si zaslužan za tu pobedu, a tip te nije nijednom pomenuo.
Previše si dobar za ovog tipa, Deni. Treba da nađeš svoje sponzore.
Da, možda.
Moji vozači me gledaju kao vođu... -Isključi tog klovna. Pusti "Marinerse".
Postoji stara poslovica koju Deni često ponavlja:
"Nijedna trka nije dobijena na prvoj krivini,
"ali mnoge su tamo izgubljene."
Samo ti i ja, Enc. Uvek ti i ja.
...i zatim ubrzavate.
Ništa nam nije bilo važnije od trka.
Znao sam da je pitanje trenutka
kad će Deni postići svoj cilj, trke Formule 1 u Evropi.
Hajde!
I ceo svet bi ga video onako kako ga ja vidim.
Fanovi bi ga svuda obožavali.
Njegove pobede bi bile legendarne.
Njegovo ime ispisano uz imena najboljih u našem sportu.
Ali zasad je bio samo moj šampion.
A onda se pojavila ona.
To je bilo super. -Da.
Hej.
Enco, ovo je Iv.
Zdravo, Enco. Kako si?
Moj prvi utisak o Iv je bio složen koliko i mirisi u vazduhu.
Nisam baš ljubiteljka pasa.
Mešavina mirisa, šampona i feromona.
Pa, on je više čovek nego pas.
Denija je očito privuklo što je negovana.
Možda se čak i kupala svaki dan.
Da li uvek ovako zuri u ljude?
Ako mu se sviđaju.
Jesi li ti kuvarica ili tako nešto?
Ne, predajem engleski, a jedna moja učenica je Tajlanđanka
i napravila je fantastičan kari. Izgleda da moraš da ideš.
Ne znam šta mu je. -Bilo mi je drago.
Dođi, hajde! Hej, Iv?
Moji prijatelji sviraju u bendu
i večeras sviraju u "Nemu".
Ako nemaš drugi plan...
"Hed indžuri". -U Sijetlu su treći najpopularniji...
"Saundgarden tribjut bend". -To oni kažu.
Zvuči zabavno. -Stvarno?
Da! Da, ne, učinićemo ga zabavnim.
Dobro, vidimo se tamo. -Kul.
Ćao.
Idemo.
Bili ste super.
Vidiš, Majk? Odlepio je jer smo preskočili strofu "Spoonman".
Mi smo preskočili?
Zamisli ovo tokom cele srednje škole.
Koja ti se pesma svidela?
Pretposlednja.
S 12-minutnim gitarskim solom? -Da, to je najbolji deo.
Opa. Deni, oženi se ovom devojkom.
Hoćeš još jedno? -Ne, hvala. Može malo vode?
Naravno. Majk? -Hoću.
Dakle, vas dvoje ste se tek upoznali? -Da.
I? -Ortak.
Mislim da je stvarno simpatičan.
Zaljubićeš se kad vidiš kako se trka.
Ortak!
Šta? Samo sam...
Kada ću videti kako se trkaš?
Kao da bi Deni ikad pao na to?
Nije znala gotovo ništa o trkama, ali iz nekog razloga Deniju to nije smetalo.
Mislio sam da ćemo je ubrzo ostaviti za sobom,
ali do proleća je bilo jasno da Iv nikuda ne ide.
Priznajem da sam zavideo na pažnji kojom je obasipao nju, s njenim
odvojenim palcima i jedrom zadnjicom.
Njegovim običnim autom, da.
A šta on zna o časovima engleskog?
Da, baš tako.
A njen ukus za televizijske programe mogao je da bude bolji.
Hoćeš li da prestaneš?
Deni nije prestajao da joj ugađa.
Sve zarad nagrade, koja je obično značila mnogo maženja i... njuškanja.
Kakav je bio čas? -Dobar.
Jesam li zavideo njenom privlačnom osmehu? Njenom neopterećujućem smehu?
Možda jesam.
Jer je ona bila osoba, za razliku od mene.
Napraviću nam doručak.
Stvarno? -Da.
Važi, hvala.
Zdravo, Enco.
Ne smeta ti što ga i ja volim, zar ne?
Kao da se ja tu nešto pitam.
Venčali su se u veličanstvenoj palati koja je imala svoj okean.
Na mestu za kakva sam mislio da postoje samo na televiziji.
Trudio sam se da budem od pomoći.
Pazio sam na manire, odupirao sam se poslužavnicima s ukusnim predjelima,
i pazio da obavljam svoje u najdaljim lejama cveća.
Kuća je pripadala Ivinim roditeljima, Triš i Maksvelu,
koje sam, priznajem, u početku smatrao blizancima.
Hoće li nosač doneti prstenje, molim?
Kad je došlo vreme, učinio sam kako mi je rečeno, radi Denija.
Dobar dečko. -Dođi, Enc. Dođi, drugar.
Dobar dečko.
Ovim prstenom te venčavam.
Iv?
Ovim prstenom te venčavam.
I tako smo postali porodica
s različitom količinom entuzijazma.
Nije se obrijao za svoje venčanje?
Maksvele. -Šta je?
To je samo konstatacija. -Ma, molim te.
Po tebi, niko nije dovoljno dobar za nju.
On mi se sviđa, zaista. Ali volim svoju ćerku.
A momak vozi auto-trke za život.
Ne misliš da imam prava da malo brinem?
Ne, ako Iv ne brine.
Naučio sam da će ljudi reći sve preda mnom,
kao da sam samo glupi pas.
Zvao sam Endija Nubergera.
Kaže ako je vozaču sa stažom dugim kao Deni,
predodređen uspeh,
to je dosad već trebalo da se desi.
Iv kaže da mu odlično ide u poslednje vreme.
Znala sam da ću vas naći ovde. Dođite, vreme je za tortu.
Tata je sipao piće.
Posle venčanja, došla je selidba.
Imao sam oprečna osećanja u vezi s tim.
Sada sam imao prostora za lutanje.
Ali stari stan je bio naš, Denijev i moj.
Pokušao sam da izrazim svoja osećanja.
Šta je to bilo? -Enco, uzbuđen je.
Ali moji gestovi su neminovno bili loše protumačeni.
Povrh toga, oko Iv je postojala tajanstvena nova aura
koja me je, iz nekog razloga, sprečavala da osećam odbojnost prema njoj.
Trudna
Obično sam odličan u Votkins Glenu.
To je u Njujorku? -Da.
Uzmi slobodne dane i otići ćemo tamo ranije.
Trudna sam.
Čekaj, šta?
Izbezumio si se?
Ne, nisam! Jesi li se ti izbezumila?
Da, malo.
Jesi li ti znao za ovo?
Nikad nisam potpuno shvatao koncept novca,
ni zašto je ljudima izgleda uvek potreban.
Ali Deni je počeo sve više da brine o njemu.
Trenirao je napornije nego ikad.
Imao je dodatne časove, takmičio se u svim trkama u kojima je mogao.
Nedostajaćeš mi.
Tako sam ja sve više vremena provodio s Iv.
Dođi, Enc. Dođi.
Iskreno, još nisam delio Denijevu otvorenu ljubav prema njoj.
Drugar, mnogo ti hvala.
Ali, uspostavili smo neki svoj ritam.
To je baš lepo.
Ponekad me je čak podsećala na moju majku
kada bi uzdahnula i izvalila se nauznak.
Mora da je čudesno imati telo koje u sebi može da nosi celo stvorenje.
Mislim, osim pantljičare, koju sam imao.
Hoćeš da osetiš kakva je?
Dobar dečko.
Jesi li osetio? Osetio si taj udarac?
Slatkišu, dođi ovamo.
U redu je. Dođi.
U redu je.
Nisam mogao ni da zamislim šta se zbiva u Ivinoj čarobnoj vreći
gde se sklapala beba.
Samo sam se nadao da će ličiti na mene.
Enco, polako, to ti je jedini.
Udoban je. -Sviđa mi se.
Verovatno je isti kao prošli koji sam ti kupila...
Sviđa li ti se?
Kupio sam je na Pajk plejsu. Sto posto ručni rad.
To je... -Tvoja omiljena nijansa roze.
Jeste.
Jesi li dobro?
Da, samo hoću da vidim kako mi stoji.
Možemo li opet da razgovaramo o svemu onom s babicom?
Dušo, pričali smo o tome. -Znam.
Samo kažem, ja sam rođen u bolnici, ti si rođena u bolnici.
Znam, ali zaista želim da to uradim ovde.
Tanja je rodila blizance kod kuće.
Rekla je da su te dve žene bile fantastične.
Dobro.
Zdravo, mama. Srećan Bo...
U redu.
Neko iz nešto-nešto... Penski?
Na Božić?
Kakva je ovo kapa?
Kažu da psi ne vide boje.
Očigledno ih ne vidi ni Deni.
Da, čućemo se, u redu.
Doviđenja.
Šta je? -Zvao je Džad Marfi iz Tima Penski.
Fali im vozač i nudi mi mesto u 24 sata Dejtone.
To je dobro, zar ne?
Dobro? To je sjajno! To je Dejtona.
To je šansa koju sam želeo. Ovo može sve da promeni.
Bože moj, Deni, to je super!
Poslednjeg vikenda januara.
Pa? Termin mi je tek 15. februara. -To je opasno blizu.
Šta kažeš da pođeš sa mnom?
Ne moramo da idemo avionom.
Deni, neću kolima do Floride.
Ali ti moraš to da uradiš.
Tu nema rasprave. Ovo je tvoja šansa.
Ako dobro završiš, otvoriće ti se mnoga vrata.
Uopšte nisi zabrinuta zbog termina?
Jesam li ikad igde poranila?
Nisam znao da ljudsko biće ispušta takve zvuke.
Deni je sve propustio vozeći kroz noć u Dejtoni.
Deni Svift u kolima 22 ima izvanredan nastup,
mada je njegov tim na 10. mestu. -Odlično ti ide, Iv.
Ulazimo u 17. sat ove maratonske trke, a kiša neprestano lije.
Hoću da pričam s Denijem. Zovite ga. -Samo guraj.
Svift je ponovo u kolima 22, i za petama je kolima 17.
Gurni još jednom.
Neverovatno! Deni Svift je prešao u vođstvo pokazujući veličanstvenu veštinu.
O, zdravo, slatka devojčice.
Fino vam je i toplo.
Ostavićemo vas dve same.
Hvala. -Nema na čemu.
Beži, kuco!
Ne, može da ostane.
Enco.
Miris je bio... nesvakidašnji.
Dođi, dečko. Dođi ovamo.
Nikad nisam sreo toliko lepo stvorenje.
Zoi...
ovo je Enco.
I on je tvoja porodica.
I on će te uvek štititi.
Zdravo, kako je? Ona je dobro? -Zdravo! Da, dobro je.
Čekala je svog tatu.
Trebalo je da budem ovde.
Dušo, ima samo jedan dan. -Znam, ali ipak...
Sada si ovde.
Zbog ovoga smo se upoznali.
Da stvorimo ovo savršeno, malo biće.
Još uvek ne razumem.
Izgubili smo. Ništa strašno.
Vodili smo za krug do poslednje krivine.
Rekao sam Marfu da mogu da završim,
ali sponzori su insistirali da uzme tog
čudesnog klinca iz Kalifornije koji se mnogo pominje u medijima.
Posle 10 minuta, klinac se zabio u zid i uništio auto.
Ali, ti si dobro vozio.
To ne znači mnogo ako tvoj tim ne završi trku.
U redu je.
Stvarno. Biće drugih trka.
Da. -Da.
O, Zoi. Gledaj.
Gde je ona? Previše je prošlo.
Blizanci, retki gosti, sad su često svraćali
da nam zatrpaju dom blještavim igračkama.
Deni se pravio da mu ne smeta, ali nešto u vezi sa zebrom me je uznemiravalo.
Vidi te lepe oči. Zdravo, devojčice.
Tata, mora da se presvuče. -Ja ću to.
Da, dođi kod bake.
Deni!
To napreduje. -Hvala.
Uzgred, gledao sam neke tvoje trke.
Kako je onom momku što se slupao?
Već smo vodili ovaj razgovor.
Ipak, sad imaš ćerku.
Na primer, kad bi se ozbiljno povredio
ili, ne daj bože, poginuo...
Neću. -Ne možeš to da obećaš.
Da, mogu.
Obećavam vam da ću se uvek brinuti o Iv i Zoi, šta god se desi.
I kunem se da će mi moja sigurnost biti na prvom mestu,
makar to značilo da moram da izgubim u svakoj trci.
Zdravo, srce. Volim te.
Čudila me je moć koju je ispoljavalo biće sićušno poput naše male Zoi.
Moć kojom je takođe vladala i mnome,
s manje napora nego što Zemlja vlada Mesecom u svojoj orbiti.
Ja sam bio sastavni deo njene zabave,
skakao sam za teniskim lopticama i izvijao se da ih hvatam,
pa sam plesao kao četvoronogi klovn da ih ponovo uhvatim.
Trči!
Spremna, slavljenice? Dobro, hajde.
Bio sam uronjen u njen svet dok su prolazile nedelje i meseci.
Priprema, pozor...
Sad!
A kada bi rekla drugarima da sam joj ja stariji brat,
moje srce bi se ispunilo ponosom.
Vruć krompir!
Smrdljive Kilote! Ona stiže!
To! Ona je najbrža!
Dobar dečko.
Svi moraju da čekaju svoj red za užinu.
Čak i zebra. Tačno, učiteljice?
Tata! -Zdravo!
Izvini zbog recitala. Mama mi je sve ispričala.
Jesi li pobedio? -Ne, slatkice, ne u ovoj.
Bolje?
Ne možeš zamisliti.
Hvala što brineš o našim devojkama, Enc.
Dobro, šta to imamo ovde?
Ovo je moj drugi razred.
Kao da sam uvek na stazi ili ulazim u avion.
I ja ponekad imam takav osećaj.
Biće lakše.
Jesi li dobro?
Glavobolja. Dokasno sam ocenjivala zadatke.
Nije trebalo da traje ovako dugo, znaš.
Oduvek sanjam o Formuli 1, ali imam utisak
kao da se jedva održavam na površini.
Hej...
nijedna trka nije dobijena na prvoj krivini.
Da.
Još uvek to voliš, zar ne?
Da, naravno.
Možda to nije dovoljno.
Ne znam.
Apeks mi je ponudio da vozim na Laguna Seki sledećeg vikenda.
Rekao sam im da ću razmisliti.
Samo si umoran.
Da.
Nisam spavao te noći razmišljajući o onom što je Deni rekao.
Da napusti trke?
On je bio vozač trka, kao što sam ja bio pas.
To je bila njegova priroda. Njegova sudbina.
Prema mongolskom verovanju, psi mogu da vide svet duhova...
Zoi, dušo, večera!
Hoću da sačekam tatu. -Tata večeras drži časove.
Još pet minuta?
U redu. Enco, večera!
Da!
A onda su sve moje brige o Deniju bile zasenjene mirisom.
Iz njenih ušiju i sinusa je dopirao miris poput... truleži.
Kao trulo drvo.
S okretnim jezikom mogao sam je upozoriti.
Nemoj i ti da me mučiš, drugar.
Umesto toga, mogao sam samo da gledam i osećam prazninu iznutra
jer nisam mogao nikako da joj pomognem.
Po zebrinom nemom pogledu, osećao sam da se ruga mojoj neprilici.
Iv mi je dodelila dužnost da štitim Zoi.
Ali nikom nije dodeljena dužnost da štiti Iv.
Hej, tiho. Probudićeš Zoi.
Hajde.
Otkad ti gledaš moje snimke iz auta?
Kako ti prolaziš krivine mnogo brže od ostalih automobila?
Pa...
mnogi vozači se plaše kiše jer je nepredvidljiv element.
Prisiljeni su da reaguju.
Ako reaguju pri velikoj brzini,
tada su već zakasnili. Zato i treba da je se plaše.
Ja se plašim samo gledajući.
Ako namerno nešto učiniš autom, ne moraš da predviđaš.
Ti kontrolišeš ishod.
Dakle, kliziš autom pre nego što sam prokliza? -Da.
Da.
Kad sam u trkačkom autu, tvorac sam svoje sudbine.
"Ono što ispoljavaš nalazi se pred tobom."
Stvori svoje sopstvene uslove i... kiša je samo kiša.
Sutra ujutru ćeš zvati ljude u Apeksu
i reći ćeš im da ćeš ih videti u Laguna Seki.
Ne smeš da odustaneš, nikad.
Ne zbog nas. Ni zbog koga.
Obećaj mi.
Obećavam.
Tada sam napokon razumeo Denijevu ljubav prema Iv
i zašto sam se toliko dugo ja plašio da je volim.
Ona je bila moj nepredvidljivi element.
Ona je bila moja kiša.
Izgleda da će biti divan dan ovde na Laguna Seka trci u Salinasu.
Imamo mnoštvo od 43 GT automobila i impresivnu listu vozača.
Mama?
Spakuj torbu.
Idemo kod bake i deke dok tata ne dođe.
Jesi li bolesna?
Samo moram da se odmorim.
Molim te?
Hajde.
Sve se dogodilo tako brzo.
Otišle su za pet minuta.
Ali ja nisam otišao. Još sam bio tamo.
Deni je uvek govorio da je panika najveći neprijatelj vozača.
Zato nisam paničio. Nisam prenaglo reagovao, niti sam se sledio,
mada sam znao da se Deni neće vratiti kući bar još dva dana.
Ali ja sam pas.
Kad je Bog uskratio psima korišćenje palca,
dao nam je sposobnost da duže periode preživimo bez hrane.
Mada bi palac bio od velike pomoći,
omogućio bi mi da okrenem bravu, na primer,
druga najbolja alatka mi je bila sposobnost da izdržim bez hrane.
Što se duže nastavljala moja izolacija, postajao sam sve zabrinutiji.
Šta ako se Deni nikad ne vrati?
S ograničenom zalihom vode za piće,
nisam mogao da znam koliko dugo treba da mi potraje.
Okrepio sam se s nekoliko ovsenih pahuljica koje su ispale Zoi
i istrpeo poniženje što sam morao da se olakšam na otirač
čekajući da se moje iskušenje završi.
Prošlo je oko 40 sati mog samovanja kad mislim da sam počeo da haluciniram.
Upravo sam otkrio neke ostatke prosutog jogurta kad sam začuo buku.
Bila je to zebra.
Vrebao sam tog stvora dok je izvodio svoju brutalnu burlesku
i nisam bio siguran koliko još mogu da trpim.
Istrčao sam nadajući se da je to bilo samo u mom umu,
demonska vizija izazvana nedostatkom glukoze.
Ali nekako sam znao da je to istina i da se desilo nešto užasno.
Ima li nekog kod kuće?
Enc, zdravo.
Šta radiš? Dođi ovamo.
Enco, dođi ovamo!
Dođi, drugar. Hej.
Šta se desilo?
Gde su svi?
Iv?
Jesu li Iv i Zoi još tu?
Mogu li da pričam s njom?
Da, kod kuće sam. Enco je ovde.
Čekaj, Iv...
Bio je ovde sve vreme?
Mislio sam da si ga povela.
Ne, moram da idem da se pobrinem za njega.
Koristio si samo otirač, je li?
Dođi, drugar.
Izvoli.
Tata, nedostajao si mi. -I ti meni.
Smem li da pozdravim svoje životinje? -Da.
Pokušavam da razumem.
Bilo mi je toliko loše da nisam razmišljala.
Doktor misli da je nešto virusno.
Zdravo, drugar. Zdravo.
Enc, mnogo mi je žao. Mnogo mi je žao.
Zoi?
Nešto se dogodilo mojim životinjama!
Ovo je haos. Ne razumem što bi to uradio.
Zoi, prestani da plačeš. Idem po njega.
Dolazi ovamo!
Dolazi ovamo! Loš pas!
Pogledaj šta si uradio!
Vidiš li to? Zašto bi to uradio?
Loš pas!
Glupi psu! -Deni, prestani!
Šta to radiš?
Imao sam samo jednu misao:
zebra mora da se sastavila i napala preostale životinje kad sam ja otišao.
Trebalo je da uništim demona kad sam imao priliku.
Trebalo je da je pojedem, makar me to ubilo.
Mnogo mi je žao, Enc.
Obećavam da to više nikad neću uraditi.
Ti si jak stari pas.
Dođi.
Uzgred, pobedio sam.
Kao prvi u kategoriji?
Prvak trke.
I posao vozača u Apeksovom prototipu.
Bože moj, Deni! Bože moj!
Žele da odmah počnem treninge s timom u Sonomi.
Tako sam ponosna na tebe.
Možda bismo mogli na put? Bar preko leta?
Da idemo na trke i sve to?
U trci, auto ide kuda oči vode.
Vozač koji ne može da skine pogled sa zida, neizbežno će se sudariti sa zidom.
Ali vozač koji gleda u stazu i oseti kad točkovi polete,
taj vozač će zadržati kontrolu nad svojim autom i sudbinom.
Shvatio sam da je Deni to uradio.
Iznedrio je pobedu jer je znao da nam je bila potrebna.
Ključevi.
Važi. Zvaću te večeras.
Ćao, drugar. Hej, mala, treba mi to.
Da vidim.
Hvala. Hvala.
Lepo se provedi. -Ćao.
Ćao, tata!
Zdravo, mama. -Zdravo. Kako se osećaš?
Dobro sam. Mnogo bolje.
Vodim Enca u šetnju dok je Zoi u školi.
Moram da se zategnem, osećam se odvratno.
Srce, tanka si kao grančica.
Deni je ponovo van grada?
Mama, neću o tome. Dovoljno već slušam od tate.
Dušo, stvarno samo pitam. -Znam.
Moram da idem, zvaću te. Volim te.
Volim i ja tebe. -Zdravo.
U redu je.
Dobro sam.
Ima trenutaka kada je nagon za govorom zaista izluđujući.
Ovde je broj.
Ponekad mrzim ono što sam.
Hej, dođi.
Dođi ovamo.
Da... ona će biti dobro.
Hvala na ovome, Majk. -Nema problema.
Pričaju da neće čak ni raditi biopsiju,
samo će ga izvaditi, bio maligni ili ne.
Hoćeš da zovem Apeks umesto tebe?
Ne, već sam ih zvao.
Neću voziti ove sezone, možda i duže.
Moram da budem ovde.
Enco, večeras ćeš spavati s čika Majkom. Šta kažeš na to?
Budi dobar kod Majka, važi?
Vidimo se za neki dan.
Učinio bih sve da ostanem uz njega.
Ali, pošto sam pas, zabranjeno mi je da uđem u bolnicu
da čujem dijagnozu ili mogućnosti o kojima se raspravlja.
Imao sam skoro deset godina,
ali niko mi se nije poveravao,
niti od mene očekivao ništa osim da ne lajem i da obavljam nuždu napolju.
Negde je zebra plesala.
Razmišljao sam o bekstvu.
Želeo sam da sve odgurnem i odem da živim sa svojim precima
na pustinjskim visoravnima Mongolije.
Možda bih to i uradio da nije bilo moje vere
u Denijevu sposobnost da sve ispravi.
Operacija je završena.
Sad samo čekamo da vidimo kako će reagovati.
Hej, drugar.
Menjač je pukao. Kvačilo je propalo.
Kočnice su omekšale od pregrevanja.
Loš vozač će se slupati.
Prosečan vozač će odustati.
Ali sjajan vozač će voziti kroz problem.
Hej, slušaj.
Sutra moram da držim čas.
Otići ćeš posle škole kod Kerolajn, a ja ću te pokupiti u šest.
Važi.
U redu.
Tata?
Da.
Kada će se mama vratiti kući?
Ne znam, druže.
Uskoro, nadam se.
Veliki vozač nađe način da nastavi trku.
Laku noć, tata.
Volim te. -I ja tebe.
Šta je bilo? Voliš grilovani sir.
Ohladiće se do ručka.
Popusti malo tati. Tek učim ovaj zanat, mala.
I tvoja žena radi?
Moja mama je u bolnici. Mozak joj je bolestan.
U redu, pokupiću te odmah posle škole.
Ali danas je utorak, produžena nastava.
U koliko sati se završava?
Pitaj mamu, ona zna.
Ćao, dušice. -Ćao.
Zdravo, mama.
Dani su prelazili u nedelje, a Iv se još nije vratila iz bolnice.
Biće ti dobro.
Sve će biti u redu.
Možda sad treba da sedneš.
Ljudi kojima je stalo do Denija posebno su se potrudili.
Majk mu je našao honorarni posao u garaži
i pazio je na mene kad bi ga Deni zamolio.
Morao je da ovlada i drugim veštinama.
Čupaš me. -U redu.
Izvini.
Zoi je vrele dane leta provela u dečjem kampu na Zelenom jezeru...
Zdravo, dušo.
...a neke noći kod blizanaca.
Ćao!
Idemo.
Tih noći, Deni bi dokasno ostajao u bolnici kod Iv.
Kad bismo došli kući, bio bi veoma ćutljiv.
Tada bi moja dužnost bila da obezbedim ono što mu je trebalo.
Do jeseni smo počeli da ličimo na iskusan tim u boksu.
Predviđali smo, prilagođavali, popravljali.
Mila, uzmi svoj ručak.
Hvala, tata. -Vidimo se kasnije.
Ćao, Enco.
Ćao.
Šta kažeš, Enc?
Ovo će ti se svideti. Spreman?
Hej, Zoi!
Večera!
Bendžamin nadire spolja, stižu ga Vilson i Nil.
Nije fer. Crveni auto je kriv! -I da i ne.
Moraš da kontrolišeš svoj položaj na stazi.
To je radio crveni auto.
U nekom trenutku, u svakoj trci,
moraš da rizikuješ ako želiš da pobediš.
"Spore ruke u brzoj vožnji, brze ruke u sporoj vožnji."
Bože moj! Tvoja mama će me ubiti.
Te noći je Deni primio poziv.
Doktori su napokon dozvolili Iv da dođe kući,
samo što neće doći kod nas kući.
Zašto mama ne može da bude s nama?
Hoće, uskoro.
Tvoji baka i deka su stalno kod kuće,
pa je najbolje da bude s njima.
Ali samo zasad.
Mama je stigla!
Zoi... -U redu je, mama.
Bebice moja. Toliko sam ovo čekala.
I ja.
To je još ona, dečko.
"Padao je sneg na vevericu, padao je sneg na dabra,
"padao je sneg na svakog.
"A zatim je on rekao: 'Gledaj, baš kao što smo mislili.'
"I Bogan reče, 'Viššš.'
"Čarls zapisa svoju želju na listu papira."
Ne razumem. Šta tačno pitate?
Maksvel i ja mislimo da Zoi treba da ostane kod nas. Bar dok...
Dok šta? Hoćemo li samo da pretpostavimo da ona neće preživeti?
Molimo se za najbolje, ali čuo si doktora.
Ovo je možda sve vreme koje Zoi ima s majkom.
Mogu da je vozim u školu i nazad. Ili ti možeš.
Kako god želiš.
I ti si dobrodošao ovde. Samo nismo mislili da bi ti...
Zavisi od tebe.
Razgovaraću s Iv o tome.
Dođi.
Samo žele da nam pomognu, Deni.
Znam.
Važno je šta ti želiš.
Ja želim da mi se vrati stari život.
Moj tata je bolji prema tebi? Obećao je da će biti.
Da, dobar je. Mi smo dobro, stvarno. Ti samo...
Ti se samo usredsredi na sebe, važi?
Da ne ureknem, za koju nedelju će mi se vratiti snaga
i obe ćemo moći da se vratimo kući.
Je l' tako?
Tako je.
Hoću da ponovo počneš da se trkaš.
Predugo si van toga.
Videćemo.
Ne smeš da odustaneš zbog mene.
Obećao si mi da nećeš odustati.
Neću.
Odspavaj malo,
važi?
Volim te.
Mnogo te volim.
Mora da je mnogo teško biti čovek.
Ponekad sumnjam da sam sposoban za takvu interakciju,
ali je neophodna ako želim da postanem čovek kakav se nadam da ću biti.
Pazi na naše devojke, Enco.
Bio sam budan cele te noći i mnogih narednih.
Demon je dolazio po Iv.
Ali prvo bi morao da prođe preko mene.
Tek kad bi se ostali probudili okanio bih se čuvanja straže.
Lenji pas.
Nekih noći je Deni čuvao stražu sa mnom.
Ali on ujutru nije mogao da se odmori.
Morao je da bude jak zbog Zoi.
Nadvlačenje konopca. A ova?
Nadvlačimo se.
Koju će uzeti?
Idemo! Moja je! Eno je!
Enc, dođi ovamo.
Dobar dečko.
Sećaš se? -Da.
Njegova izdržljivost nije imala granice.
Opa, reket za tenis. -Da!
Deda ti je dogovorio časove u klubu sredom popodne. Zar neće biti zabavno?
Zapravo, meni sreda ne odgovara. Ceo dan sam u garaži.
U redu je. Mi ćemo te voziti, Zoi.
Da! -Da.
Pustio je Ivine roditelje da razmaze Zoi.
Shvatio je da je to njihov način da skrenu misli
s onog što se dešava njihovoj ćerki.
Poduhvat koji je, naravno, bio nemoguć.
Zdravo, vratio sam se. Gde ste?
Zdravo. -Iznenađenje!
Šta je iznenađenje?
Dođi. -Pravimo žurku.
Pravimo žurku. Mislim da nisam dobro obučen.
Neverovatno lepo izgledaš.
Sigurno možeš ovo?
Želim da se vratim kući.
Želim te kod kuće.
Ne možeš ni da zamisliš koliko.
Da li vidiš?
Vidiš li?
Više je se ne plašim.
Zato što znam da to nije kraj.
Ali, ti si to znao, zar ne?
Ti znaš sve.
Ne sve, ne.
Ali znam ovo:
Ivin poslednji dah je oslobodio njenu dušu.
Lično sam je video kako odlazi.
Slobodna da negde drugde nastavi svoje putovanje.
Lepo je.
To je igra za decu. Sad moram da budem odrasla.
Triš je napravila Zoi nešto za jelo.
Hvala.
Svi ovi ljudi.
Svi njeni stari prijatelji.
Njeni učenici.
Da, svi su je voleli.
Mislio sam da ću biti spreman. Mislim, znao sam da se to sprema, ali...
Nisam bio spreman.
Nimalo.
Da budem iskren, Deni, to je
ono što nas malo brine.
Nisi ništa pripremio, izgleda da nemaš nikakav plan.
Plan? Ja ne...
Zoi jede jaja i tost.
Tek smo počeli.
O, mislila sam...
Izvinite, šta smo počeli?
Može li jedno od vas da mi kaže šta se dešava?
Maksvel i ja smo razgovarali i...
Mislimo da bi možda bilo najbolje za sve nas kojih se ovo tiče
ako Zoi nastavi da živi s nama.
Šta? -Sad joj je potrebna stabilnost.
A, iskreno, ti nisi u situaciji da joj to pružiš.
Ne, ako se vratiš trkama. -Da li se vraćaš trkama?
Da, naravno.
Ne odmah, ali...
A ko će onda brinuti o Zoi?
Ja ću.
Kao što si brinuo o Iv? -Maksvele!
Šta bi to trebalo da znači?
Niko sad nema snage da raspravlja o tome.
Da si više bio kod kuće, možda bi nešto primetio,
reagovalo bi se na vreme. -Nije istina!
Samo je uznemiren.
Mislite da nisam doktore to pitao hiljadama puta?
Znamo da niko ništa nije mogao da uradi. Ne radi se o tome.
Zoi ide kući sa mnom. Kraj rasprave.
Želimo šta je najbolje za Zoi.
Za Zoi je najbolje da bude sa svojim ocem.
A ako želite da imate odnos s njom,
predlažem da odmah odustanete od ove teme!
Šta sam ti rekao?
Mogao bi da budeš u njenom životu koliko god želiš.
Imamo vremena i novca da brinemo o njoj kao što bi Iv želela.
Ti možeš potpuno da se posvetiš trkama.
Neću više ovo da slušam.
Ne ostavljaš nam izbora.
Maksvele, obećao si mi da nećeš!
Zezate me?
Upravo sam sahranio ženu, a vi me tužite za starateljstvo nad ćerkom?
Deni, žao mi je. Nismo mislili da će ovako biti...
Pojela sam jaja.
Dušo, idi da se spakuješ. Odmah idemo kući.
U redu je, mila.
Tvoj tata ima posla, ostaćeš zasad s nama.
Zoi, idi po svoje stvari. Odlazimo.
Ko vi mislite da ste?
Ne možeš ovo sam i ti to znaš.
Šta će biti kad opet počneš danima da nestaješ po tim svojim trkama?
Svakog vikenda si u avionu.
Propustio si njeno rođenje, za ime boga!
Nećete je uzeti.
Bože moj.
Jesi li... -Dobro sam.
Rekao sam da sam dobro.
Molim te, dozvoli da ostane.
Samo zasad. Advokati će pronaći kompromis.
Zoi!
Vratićemo se po tvoje lutke, važi? -Važi.
Uđi u auto, dušo.
Praviš veliku grešku!
Enco, upadaj.
Ne sada, Enco.
Šta? U redu.
Nisam znao šta se daje, samo sam znao da mu treba distrakcija.
To je Iv radila kad je Deni bio snužden.
U redu, ludi psu.
Ispostavilo se da je bio Gran-pri Luksemburga 1989.
koju je Irac Kevin Finerti Jork pobedonosno završio
vozeći poslednjih 20 krugova samo s dve brzine.
Pravi šampion može postići stvari koje bi obična osoba smatrala nemogućim.
Deni je samo morao toga da se seti.
Hvala što si mi se javio, Mark. Jedini si advokat kojeg znam.
A ti si jedini mehaničar kojem verujem.
Smiri se, Deni.
Po onome što si mi rekao, ovo je jasan slučaj.
Gde ti je ćerka sada?
Htela je u školu. Trebalo je da je zadržim?
Ne, dobro je. Odgovaraš na njene potrebe.
Oni tvrde da nisi podesan roditelj
zbog opasnosti koje prate tvoju profesiju.
Ovo je neosnovana tužba.
Ne razumem zašto su je uopšte podneli.
Tražiću prvostepenu presudu i to je sve.
Kažeš da nemaju šanse? -Ovo je država Vašington.
Dete se uvek dodeljuje biološkom roditelju.
Bez izuzetka.
Dobar dan. -Vi ste Deni Svift?
Proveriću da li je još pozadi.
Ja sam Deni Svift.
Istupite ispred pulta.
U redu.
Imamo nalog za vaše hapšenje.
Ovo je neka šala?
Stavite ruke na pult i raširite noge.
U redu.
Hej, drugar, u redu je.
Koliko će ovo trajati? -Imate prava da ćutite...
Moram po ćerku u školu.
Idem ja. -Zovi Marka Fina, on zna šta treba.
Razumete li svoja prava? -Da, razumem.
Zovi Marka Fina.
Sedi. -Zašto ga hapsite?
Samo sam jednom osetio takvu bespomoćnost.
Onog dana kad se Iv onesvestila u šumi.
Kafa sutra, tačno u 8.30.
Onda ćemo sve preći, važi? -Važi.
Išli smo po Zoi u školu... -Znam, baba i deda su je pokupili.
Namerno su ovo sada uradili. Hajde.
Hvala, Majk.
Nasilničko ponašanje je veliki prekršaj,
ali je malo verovatno da ćeš otići u zatvor.
Znamo da nije reč o tome.
Skoro da nema šanse da ti dodele starateljstvo ako budeš osuđen.
Zbog optužnice
sudija je izdao privremenu zabranu prilaska.
Znači da možeš da vidiš Zoi tek za 90 dana.
Ne.
Ne, ne mogu da ne vidim... -Moraćeš.
Ivini roditelji su već podneli zahtev da te liše prava.
Ovo je ludost. On je mene zgrabio.
Ima li svedoka?
Triš, valjda, ali bila nam je okrenuta leđima.
Pitaću je.
Ne, ne pričaj s njima. Ozbiljno mislim.
Ugrozićeš ceo svoj slučaj.
Da bismo objasnili Zoi tvoje odsustvo,
složili smo se da izmislimo priču kako voziš za tim u Evropi.
Uspeo sam da ugovorim i razmenu pisama.
Devedeset dana!
Nepravda je bila nepodnošljiva.
Prvo je Deni izgubio Iv, a sad će biti lišen i Zoi.
Deni se borio dok su nedelje prolazile.
Mada mnogo želim da budem čovek,
nedostajaće mi jedna prednost psa.
Volim te, tata Pobedi za mene!
Šta misliš, Enc?
To je ovo:
Pas može da isključi svoju dušu i uspori metabolizam.
Može bez napora da sedi satima.
Pas može da promeni tempo sveta, ali ljudi su u milosti vremena.
Koja je fora s psom?
Pas. Zoi je molila babu i dedu da vidi psa.
Naravno da može da vidi Enca.
Reci joj da ga Majk čuva,
i on će joj ga odvesti za vikend.
Važi. Predložiću to.
Hvala, Mark.
Moja sekretarica kaže da smo ti poslali račun.
Da, platio sam ga. -To je bio prethodni.
Ne smeš da napuštaš državu, pa ne možeš da se trkaš.
Ali moji pripravnici i osoblje rade na ovom.
Da, znam, Mark. Naći ću način da ti platim.
Bilo je teško shvatiti ovaj zaokret našeg života.
Dođi, Enc!
Pobrini se da obriše šape pre nego što uđe.
Baki su tek očistili tepihe. -Važi.
Zdravo, mali Enco, drago mi je što te vidim...
Nedostaje mi tata. Tebi ne?
Prvi put u životu mi je bilo drago što ne mogu da govorim.
Ne bih znao šta da joj kažem.
Kad je Zoi zaspala, iskoristio sam priliku da špijuniram blizance.
Tip me je bacio na zemlju.
Slomljeno mi je rebro, za ime boga.
Ti si sve videla!
Advokat kaže da ceo slučaj zavisi
od tvoje podrške moje izjave.
Moraš da svedočiš.
U meni je vrila tama.
Zapamti za koga ovo radimo. Za našu unuku.
To je jedino važno.
Nisam se libio korišćenja oruđa svoje pseće prirode kako bih izvršio pravdu.
Šta je?
Hoćeš papričicu? -Maksvele.
Znao sam da je loša za mene i ipak sam je pojeo.
Dobro, ha?
Ipak sam ja samo glupi pas.
Drugi po dužini ikad viđen skok cena.
Potencijalni prodavci se nisu povukli.
Posmatrao sam i čekao
dok se u mom želucu krčkala gadna smeša.
Dođi.
Moramo da izađemo. Dođi.
Dođi. Hajdemo da obaviš posao.
Hajde, idemo napolje.
O, ne, ne. Ne!
Ne, ne, ne, ne!
Triš! Dolazi dole!
Pas je upravo imao proliv na tepihu.
Gde je kofa?
O, pobogu.
Triš! Možeš li da siđeš?
Ti se baci na posao, gospodine.
Pogled unapred, gledaš sledeću krivinu.
Daj mi trenutak.
Šta je bilo? Zar nije kod njih do večeras?
Koliko sam shvatio, Enco nije bio idealan gost.
U redu. Skoro smo završili ovde.
Prošle su godine otkad su ove stare oči videle pravu stazu.
Nisam shvatao koliko mi je to nedostajalo.
Probudio se stari san kako ću se voziti u trkačkim kolima uz njega.
Proverite ovo. Raščistite stazu!
Svi učenici na tribine. Niko još ne ide kući.
Deni, imaš minut?
Sačekaj.
Luka!
Done, kako si? Lepo te je videti. -Takođe.
Luka Pantoni iz Ferarija. U poseti je iz Italije.
Deni Svift. -Drago mi je.
Ovo je novi model?
Da, pravo iz fabrike. -Čak i bolje izgleda uživo.
Gledao sam te jednom na trci. U Dejtoni.
Da, ta je bila teška.
Luka se nadao da ćeš mu pokazati stazu.
Da, gospodine.
Ko je to?
Direktor razvoja iz Ferarija u Italiji.
Provozaće krug da se privikne,
a sledeći put će proleteti.
Za mnom.
Hajde, Enc. -Gore, ljudi. Okupite se.
Sad gledajte. Majstor drži čas.
Ako iko od vas bude ovako vozio,
diskvalifikovaću ga u momentu.
Deni je profesionalac.
Kako je bilo?
Bilo je neverovatno.
Zaslužio si.
Šou je završen! -Šta misliš, dečko?
Vidimo se sutra. -Ti si Ferari momak. Zar nije prelep?
Ponudio bih ti posao.
Radim u Maranelu, proizvodnoj centrali,
a tamo imamo divnu stazu.
Testirao bi automobile.
Hvala, g. Pantoni, ali...
neke stvari me trenutno sprečavaju da napustim zemlju.
Don mi je objasnio sve o tvom problemu.
Ako se tvoja situacija promeni,
moj broj je na posetnici.
Bilo mi je zadovoljstvo.
Hvala, gospodine.
Hajde.
Raspitivao se za tebe tokom godina.
Kad je čuo šta si prošao s Iv, rekao je da želi da te zaposli.
Znam da poštuje kako se boriš za svoju ćerku.
A šta ako ne pobedim?
Nije sramota izgubiti trku,
sramota je ne trkati se zbog straha od poraza.
Nađi učenike i nazad na stazu.
Tu pripadaš.
Hajde.
Devedeset dana je delovalo kao večnost, čak i za mene.
Ali napokon je stigao 90. dan.
Hej. -Tata!
Zdravo.
Enco!
Doći ću po nju do šest. -U redu.
Čuvaj se. -Hvala.
Nedostajala si mi. -I ti meni.
Dođi. Spremio sam nešto specijalno za večeru.
Tata?
Hoćeš li brzo nazad u Evropu?
Ne, ne još, dušo. -Jupi.
Zo, moraš da ostaneš s bakom i dekom
samo još malo, važi?
Ne, hoću da se vratim kući.
Znam, i ja to želim više od svega, ali...
advokati tek treba da odluče gde je najbolje da živiš.
To je deo onog što se dešava kad nečija mama umre.
Reci im da želim da živim kod kuće, s tobom i Encom.
Dobro.
Reći ću im.
Ćao, tata. -Ćao, srce.
Imaćeš je svaki drugi vikend do suđenja.
Posle toga... -Ovo je sve ili ništa.
Slušaj, Deni,
znam da ne želiš ovo da čuješ,
ali jasno su mi rekli.
Tužba, optužnica, sve sutra može da nestane
ako odbaciš zahtev za starateljstvom.
Dužnost mi je da ti objasnim da sad imamo prednost.
Dobićeš prava posete, privilegije.
Te stvari ćemo osigurati mnogo teže
ako te proglase krivim za napad, a baba i deda dobiju starateljstvo.
Prednost.
Ne kažem da ne možemo pobediti.
Mogli bismo.
Ali možemo i da izgubimo. Gadno.
Ne možemo da izgubimo.
Svako može da izgubi. Ti bar treba to da znaš.
Slušaj,
samo razmisli o tome.
Znao sam šta je Deni mislio.
Da je držao samo volan auta, ruke mu ne bi drhtale.
"Samo ti i ja, Enco."
To bi uvek rekao kad bismo trčali noću.
Hajde, Enc! Idemo.
Ali ne te noći.
Bili smo zajedno, ali sami.
Počeo sam da smišljam plan.
Jednom ćemo nenajavljeno pokupiti Zoi iz škole,
i odvešćemo se u Montreal, gde se svakog leta održava Gran-pri.
Enc?
Enco, ostani tu!
Enco, ne!
Bože!
Nisam ga video! -Nisi ti kriv.
Ja sam kriv. Glupo od mene.
Da li je dobro? -Još uvek diše.
Tako sam glup. -Unesimo ga u tvoj auto.
Auto ide kuda oči vode. Kako sam to mogao da zaboravim?
Erton Sena nije morao da pogine u Imoli.
O tome sam razmišljao na putu za bolnicu.
Udario je u betonsku ogradu na krivini Tamburelo pri brzini od 300 km na sat.
Ali, po svim svedočenjima, preživeo bi da nije bilo delića osovine
koji je uspeo da mu probije kacigu.
SIVJU Klinika za životinje
Pravo pozadi.
Ali ja sam znao istinu.
Sena je umro tog dana jer je njegovo telo ispunilo svoju svrhu.
Njegova duša je naučila ono što je došla da nauči.
Znao sam, da sam već naučio ono što je trebalo da naučim,
i ja bih umro.
Ali izgleda da sam još uvek imao posla.
Jako unutrašnje krvarenje.
Oštećenje bubrega.
Ima mnogo sreće, moglo je biti mnogo gore.
Moram da budem iskrena. Za starog psa, kao što je vaš,
ovakva vrsta povrede često bude početak kraja.
Rendgen, sedativi, analgetici i noćna intervencija iznose 812 dolara.
Hvala.
Žao mi je, kartica vam je odbijena.
U redu, evo debitne.
Piše da nema dovoljno sredstava.
Ima li problema? -Danas mi je legla plata,
verovatno još nisu proknjižili.
Imam nešto gotovine. Imam...
300 dolara.
Ujutru ću otići u banku i doneću vam ostatak.
U redu je. Dešava se.
Naplati 300 dolara,
i neka Suzan ujutru pošalje račun.
U stvari,
smem li da zadržim samo 20 dolara?
Hvala.
Jesi li spreman da ideš kući, drugar?
Nedeljama sam skoro stalno spavao zbog lekova,
što je bilo olakšanje, moram priznati.
Bilo šta umesto izraza koji sam video na Denijevom licu.
Nije moje da kažem da li je to ispravna odluka.
Ali, ako nešto vredi, podržavam te sto posto.
I ja.
Radiš ono što moraš. Zoi će shvatiti kad bude starija.
Dogovoren je raspored poseta.
Plus tri nedelje leti, nedelju dana za Božić i prolećni raspust.
Šta je s tužbom? -Odmah će biti odbačena.
Kao što rekoh, imamo prednost.
Oštra panika mi je stegla grlo.
Treba mi olovka. -Da li još uvek sanjam?
Ko je bio ovaj čovek, ovaj uljez? Šta je uradio s Denijem?
Izvini. Samo sam ovu našao.
A onda se sve otkrilo.
To nije bio Deni.
To je bila zebra.
Bio sam u situaciji da sprečim da demon uništi Zoine igračke
i nisam uspeo.
Znao sam da ga moram zaustaviti... ali kako?
Enco! Daj mi te papire!
Dođi ovamo!
Kuda je otišao? -Kroz prozor!
Enco, daj mi te papire!
Nije smešno, Toni. Enco, baci to! Ne!
Jeste nekako smešno.
Dobro, rekao si šta imaš.
Zovi njihove advokate.
Videćemo se na sudu.
Slažem se s Encom.
Siguran si? -Obećao sam Iv.
Ne odustajem.
Čoveče, moram da nabavim psa.
Deni je bio spreman sve da rizikuje. Ako izgubi slučaj, izgubiće Zoi.
Njegovo disanje tog jutra učinilo mi se neobičnim.
Duboki uzdasi, brzi izdasi.
Bio je to zvuk koji sam prepoznao.
Tako je disao tik pre trke.
To je to, Enc.
Evo Tonija.
Zdravo. Hvala što si došao.
Odveo bih ga u garažu, ali nije mu dobro u poslednje vreme.
Jadan mališa. -Enc, vidi ko je ovde. Toni.
Zdravo, Enc. Kako si, druže?
Srećno, Dene. -Hvala.
Hoćeš da gledaš TV?
Psi ne smeju u sud,
pa sam zamišljao šta se dešava na drugoj strani grada.
Smislio sam cele scene u glavi
uz pomoć Denijevih večernjih prepričavanja dnevnih događaja,
i moje lične melodramatične osećajnosti.
Prigovor, časni sude! -Možda zbog odmaklih godina,
ali otkrio sam da je moja mašta sve više sklona lutanju.
Ne, gospodine, definitivno nisam.
Sve dok...
Nije li moguće da ste jednog trenutka
rešili da ubrzate?
Časni sude, prigovor. Pita i odgovara.
Kako?
Da? -Ni ne sećate se da ste ubili...
Dolazim.
Nešto se desilo, druže. Ideš sa mnom?
Šta se dešava, Dene?
Uz malo napora, dešifrovao sam šta se dogodilo.
Tako mi Bog pomogao.
Danas je Triš svedočila.
Možete li da ispričate sudu o navodnom napadu?
Desilo se kako je moj muž rekao.
Bili ste svedok kad je Deni Svift
gurnuo vašeg muža, 20 godina starijeg od sebe,
slomivši mu rebro i zamalo ručni zglob.
Da.
Hvala. Nemam više pitanja.
Možete da odstupite.
Predložiću kratku pauzu
dok ja pregledam sva svedočenja i materijale.
Ne mogu.
Molim?
Ne mogu!
Ne mogu ovo da uradim, mislila sam da mogu, ali...
Nisam ništa videla. Govorim samo ono što si mi ti rekao da kažem.
Žao mi je, ali ne mogu više ovo da radim.
Deni je previše voleo Iv da bi povredio njenog oca.
Prigovor. Svedok očigledno nagađa.
To je vaš svedok, tužioče.
Odbacili su tužbe.
Sve je odbačeno.
Uspeo si, Deni. Gotovo je.
Uspeo je.
Denijev rizik se isplatio.
Ako vozač ima hrabrosti da stvori svoje sopstvene uslove,
onda je kiša prosto kiša.
Tata!
Nedostajao si mi. -I ti meni.
Zoi je ponovo bila naša.
Deni ju je vratio i to je bila pobeda veka.
Deni, Luka Pantoni uzvraća poziv.
Luka, dobar dan.
Hvala što ste me pozvali.
Hteo sam da vam javim da sam
rešio probleme koji su me zadržavali u SAD.
Mogao sam da ga zamislim na terasi neke veličanstvene vile.
Po tvom glasu bih rekao da si zadovoljan rešenjem.
Da, gospodine.
Pitao sam se, da li je posao koji ste mi nudili
još uvek dostupan? -Jeste.
Onda bismo vam se moja ćerka Zoi, ja i naš pas Enco
vrlo rado pridružili u Maranelu.
Pas ti se zove Enco?
Da, on je vozač trka u srcu.
U redu, reći ću asistentu da sve organizuje.
Dobro došao u Ferari.
Uskoro ćemo ponovo razgovarati, Deni.
Ćao.
Šta je to, Zoi? -Opa!
Sjajna žurka, vidi ove poklone. Dobra torta, Deni.
"Želim ti rođendan iz bajke."
Šta si dobila?
Tata, vidi! -Kul.
Ja ne...
Ako hoćeš da odem, mogu...
Bako! -Zdravo, mila.
Ja možda ne bih tako oprostio.
Ali Deni je morao da misli na Zoi.
Često sam čuo izraz "biti bolji čovek".
Deda!
Pa, nisam znao boljeg čoveka od Denija.
Velika devetka.
U redu.
Spremna? -Priprema...
Pozor... sad!
Srećan rođendan. -Hvala, tata.
Ko hoće tortu? -Ja!
Da? Bako, hoćeš li mi pomoći? Uzmi nož iz kuhinje.
Ponekad mi se čini da je moj život bio istovremeno vrlo dugačak i vrlo kratak.
Imam osećaj da sam živeo čitavu večnost.
Ćao, Enc.
A opet, kao da nije prošlo nimalo vremena.
Enco?
Čujem brigu u njegovom glasu.
Šta je bilo, druže?
O, Enc.
Osećam miris njegovog dana.
Motorno ulje i benzin... i pečena piletina.
Možeš li da ustaneš, drugar?
Jednom sam na TV-u gledao dokumentarac o Mongoliji.
U redu.
U Mongoliji, kad pas umre,
sahranjuje se u brdima da ljudi ne bi gazili njegov grob.
Ovde sam, druže. Pored tebe sam.
Gazda šapuće u pseće uvo svoje želje da se u sledećem životu
pas vrati kao čovek.
Ne vraćaju se svi psi kao ljudi, kažu. Samo oni koji su spremni.
Hajde da te dignemo.
Ja sam spreman.
Znam da smrt nije kraj.
Iv mi je to rekla. A ja joj verujem.
Kad se vratim na ovaj svet,
praktično ću biti odrastao čim ispadnem iz materice,
zbog svih priprema koje sam obavio.
Eto, tako.
Hodaću među drugim ljudima, oblizivaću usne svojim malim, okretnim jezikom
i rukovaću se čvrstim stiskom.
To je moj Enco.
Naučiću ljude sve što znam. Sve što sam ja naučio.
Jesi li sad dobro? -Dobro sam, Deni.
Jesam.
Oduvek si bio uz mene.
Oduvek si bio moj Enco.
Čim sam te video, znao sam da je suđeno da budemo zajedno.
Volim te, dečko.
Šta ti radiš ovde?
Hajdemo na stazu. Imam iznenađenje za Enca.
Hvala ti za ovo, Done. Nećemo dugo.
Ne žuri. Staza je samo tvoja.
Zabavi se. -Hvala, dušo.
Nije previše zategnuto? U redu.
Spreman?
U redu.
Vozači, pokrenite motore.
Nikad se nisam osećao tako posebno.
Uspeo si, čoveče.
Kočnice su tople, gume su tople. Hoćeš da projurimo jedan krug?
Voleo bih da ovde ostanem zauvek.
Da s njima ostanem zauvek.
Sada ćemo još da ubrzamo. Dobro si?
Voleo bih da vidim šta ih čeka u Maranelu.
Deni će biti sjajan vozač za Ferari.
Toliko sjajan da će ga jednog dana izdvojiti
i isprobaće ga u svom timu za Formulu 1.
"Isprobajte me", reći će. Voleo bih da to vidim.
Enco!
Ali ne možemo imati sve što želimo.
Najbolji vozači ne misle o budućnosti ili prošlosti.
Najbolji vozači su usredsređeni samo na sadašnjost.
Bio si dobar prijatelj.
Veoma dobar prijatelj.
Najbolji prijatelj.
Dođi ovamo.
Uskoro ćemo krenuti kući.
Ali zasad, jedino što želim je još jedan krug.
Samo još jedan.
Zalajaću još jednom kako bi znao.
Brže, Deni. Brže!
MU?ELO, ITALIJA OSAM GODINA KASNIJE
Tata!
Neki ljudi žele da te upoznaju.
Obožavaoci su. Mislim da će ti se svideti.
Ti si šefica.
Vaši smo fanovi. Vaša ćerka kaže da vam neće smetati.
Ne, naravno.
Moj sin stalno priča o vama.
Vozi karting trke. Veoma je dobar.
Da li biste mu potpisali program?
Sutra ćemo gledati trku iz unutrašnjeg dela.
Enco.
Enco?
Zovem se Enco.
Želi da bude šampion, kao vi.
Vaš sin me podseća na jednog starog prijatelja.
Moj broj telefona u Maranelu.
Kad vaš sin bude spreman, pozovite me.
Postaraću se da se obuči.
Stalno priča o vama.
Kaže da ste najbolji vozač na svetu.
Bolji čak i od Sene.
On je vozač trka u srcu.
Hajdemo.
Prevod i adaptacija: Bojana Lukić Jovković
Preuzeto sa www.titlovi.com