DŽUMANDŽI SLEDEĆI NIVO
Preveo: Bambula
Ostavljam ovo da dođem da vas vidim.
I jedva čekam.
Ostavljam ovo da dođem da vas vidim i jedva čekam!
Marta: Tako sam uzbuđena!
NJUJORŠKI UNIVERZITET
Taksi! Ovamo.
Taksi! -Izvinjavam se. Izvinite.
Izvinite.
Fridž: Branč subota "Kod Nore"?
Gilpin! Još slažeš paste za zube? Jesi li na telefonu?
Samo sam... Idem kući za praznike večeras, pa...
Da li ti ovo liči na veče? Jer što se tiče mene, još je dan.
Dovrši paste za zube. -Dobro. Izvinite.
Tata, kod kuće smo. -U kuhinji sam!
Džen, Spenser! U kuhinji!
Tata, jesi li na merdevinama? Šta to radiš? -Deko.
Kako ti izgleda? -Siđi dole. -Menjam ti sijalicu.
Ostavim te samog 10 minuta, a ti se penješ na merdevine?
Ne bi trebalo da radiš to. -Misliš da ne mogu da zamenim sijalicu?
Dobro. Eto. Ne, ne.
Mogu ja. Dobro sam. -Dobro. -Ćao, mali.
Kako je u Njujorku? -Sjajno. -Kako škola?
Dobro. Kako si ti? -Odlično sam. Ne znam čak ni šta radim ovde.
Oporavljaš se od operacije kuka. -Otići ću odavde veoma brzo.
Ovo nije zatvor. -Hoću da se vratim u svoj stan.
Je li to toliko strašno? -U tvoj stan? Strašno je.
Da li je ovde hladno? -Grejanje na donjem spratu ne radi.
Majstor dolazi ujutru. -Kao u ledari je.
Da li si zvao Majla? -Šta? Ne.
Tata. Zvao te je 5 puta. Samo ga pozovi.
Neću da ga zovem jer neću da pričam s njim.
Hajde, pomoći ću ti oko torbi.
Spavaš ovde. -Cimeri smo.
Da. Mogao bih da spavam dole na kauču.
Šta? Ne budi smešan. -Ako želiš.
To je par nedelja. Biće u redu. Uđi. Raskomoti se.
Ti ćeš...
Jesi li dobro? -Nemoj da kažeš majci!
Ovo ide tamo. Tamo. To je tamo.
Da probamo. Da vidimo. Tu je to.
Spenser! Dolaziš li?
Tu je ovo. Plavo svetlo, crveno, zeleno svetlo.
Vidimo se onda.
Vidi njih dvojicu. Kako je to slatko.
Moram da posao pre nego što se neko od vas dvojice probudi.
Majstor za grejanje dolazi izjutra.
Naći ću se s prijateljima na branču u 10. -Fino. Kuda ćete?
"Kod Nore". -Šta ćete tamo? Od svih restorana u Brentfordu,
morate da idete u taj? -Nisam ja birao.
Tata. Kakve to veze ima? Prošle su godine. U redu?
Volim te, dušo. Drago mi je što si kod kuće. -Volim i ja tebe, mama.
Starenje je užasno. Ne veruj ako ti neko kaže drugačije.
Još imaš onu curicu? -Ne.
Nismo više zajedno. Ne bih rekao.
Je li ona kriva ili ti? -Komplikovano je. -Iskušaj me.
Videćemo da li mogu razumeti.
Kad smo se spojili, bili smo
drugačiji nego što smo sada.
Prošla godina je bila čudesna.
Bio sam maturant u srednjoj školi. Imao sam devojku.
Konačno sam ukapirao ko sam.
Kamo sreće da se mogu tako osećati opet.
Šta znam. Veze na daljinu su teške.
Znam da svi to kažu, ali ispostavi se da je to tačno.
Mogu li ti dati mali savet? Slušaj me.
Svakog dana u svakom vagonu metroa,
ima mnogo žena u Njujorku.
I jednu od njih pet, oženio bih, bez pogovora.
Ovo je najbolji period tvog života. -Stvarno? -Da, stvarno.
Stoga se saberi! Neće biti bolje od ovoga.
Odavde sve ide nadole.
Brejvstoun.
DŽUMANDŽI
KOD NORE
Ćao!
Bože. Kako si? -Bože, čudesno izgledaš. -Hvala.
Fridž! -Fridž! Dođi ovamo.
Gradili smo kuće 2 meseca,
a onda pri povratku kući, stali smo u Kostarici, što je bilo takođe čudesno.
To je strava. Tako sam srećna zbog tebe. To je tako kul.
Dakle, "Em", tako treba da te zovemo sada?
Ne morate. To je samo nadimak.
Jedan od mojih prijatelja s koledža tako me je nazvao.
Ne morate tako da me zovete ako ne želite. -Em. Sviđa mi se. Seksi je.
Dobro. -Ali ti i Spenser, i dalje niste... -Da. Ne.
I dalje pravimo pauzu. -Gde je on?
Hriste. Šta hoćeš, Majlo?
I meni je drago što te vidim.
Da, voleo bih ući na šolju kafe. Hvala što si pitao.
Nije li problem da spremim jaja? -Radi šta hoćeš. Briga me.
Samo požuri. Nemam ceo dan. -Ideš nekud?
Jesi li bio u kontaktu sa Spenserom često?
Da...
Znaš šta? Ne baš, zapravo.
Šaljem mu često poruke, ali on mi ne odgovori uvek. -Znam. -Samo je...
Bio sam sluđen u poslednje vreme zbog predavanja i vežbi,
a imam utakmice vikendom. -Da. Naravno.
Samo sam malo zabrinuta za njega.
Gde je taj čovek? Stvarno.
Dobro je?
Kako to misliš?
Šta hoćeš? Stalno me zoveš.
Pojaviš se iznenada posle 15 godina. Zašto? Jer hoćeš da spremiš jaja?
Sećaš se kad smo otvorili, imali smo onog malog perača sudova, Morisa?
Naravno da se sećam Morisa. -Radio je noćnu smenu.
Šest dana u nedelji, do 2 ujutru uglavnom.
Perač sudova. -Mali Moris.
Ne bi šerpe ni pipnuo dok ne završi
s kuhinjskim priborom u korpi.
Da, čovek je znao znanje. Mali Moris.
Samo pređi na stvari, važi?
Uvek ideš izokola.
Znam šta hoćeš, hoćeš da se izviniš.
I žao mi je što ću ti reći, nisam zainteresovan.
Misliš da ja treba da se izvinim?
Majstor za grejanje.
Deko Edi? -Entoni? -Da, gospodine, to sam ja.
Entoni! Kako si?
Uđite.
Kako ste? -Starenje je užasno.
Ne veruj ako ti neko kaže drugačije.
Ovo su Marta i Betani.
Ovo je Spenserov deda, Edi. -Marta? Ti si curica.
Dobro jutro! -Dobro jutro, gospodine. Izvinite što smetamo.
Ne smetate. On smeta. -Majlo Voker.
Samo malo, Majlo? Kao "Kod Majla i Edija"?
Drago mi je. -Tata mi je rekao da ste imali najbolji restoran u gradu.
Samo što smo bili tamo. Sad se zove Kod Nore.
Kod Nore. Jedva da je restoran.
Više je kao mesto za doručak sada.
Bili ste sa Spenserom? -Ne, došli smo ovde da ga potražimo.
Da li ste gladni? Pržena jaja. -Mogao bih da bacim pogled. -Momče,
ne moraš samo da gledaš. -U redu. Moj čovek.
Treba li vam pomoć? -Da li izgledam kao da mi treba pomoć?
Marta?
Gde je on?
Čuješ li to? -Da.
Čuješ li nešto? -Verovatno je grejanje. Ne radi.
Kako je ovo dospelo ovde? -Ne znam.
Možda je on... Ne znam, možda se vratio po ovo?
Da li pokušava da ga popravi? -Zašto bi iko pokušavao da popravi ovo čudo?
Ne znam.
Ne znam. Možda je otišao da kupi delove ili slično?
Dobro, slušajte. Pozvaću ga opet. Siguran sam da je sve u redu.
14 poruka i 4 propuštena poziva.
Mislim da nije otišao napolje.
Mislim...
Mislim da se vratio nazad. -Ne, ne. Ne, ne...
Šta? Ne. Zašto? -Daj, bre, čoveče. -Zašto bi to uradio?
Sećate li se kako je bilo tamo?
Mene je pojeo nilski konj! -Mene je ubilo parče torte! -Narode.
Kako će izaći? -Mora uzeti zeleni dragulj.
I da ga namesti nazad u statuu. -Sam?
Moramo po njega. -Jesi li poludela?
Idem s tobom. -Da li ste sišle s uma?
Možemo mi ovo. Bili smo tamo. Znamo šta da očekujemo.
Moram prestati da se družim s belcima. Ne znam šta nije u redu sa mnom.
U pravu je. Igrali smo ranije i pobedili. -Jedva smo preživeli.
Znaš da bi on uradio to za tebe. Za bilo koga od nas.
Pažljivo. Izgleda prilično urnisano.
Dobro došli u Džumandži. -Šta? Nismo ni likove odabrali!
Šta? -Dobro. Idemo. Mrzim ovaj deo. U redu.
Ovo se ne dešava!
Narode?
Ne!
Jesam li... Da li je to... Ne mogu da verujem...
To je ona. Ja sam ona.
Spenser. -Spenser?
Šta koji đavo? Gde sam ja?
Šta je do đavola ovo? -Bože.
Edi?
Ko si do đavola ti? -Ja sam Majlo Voker. Ko si ti? -Majlo?
Šta zaboga? Šta... Bože.
Samo malo. Gospode.
Ovo nije moguće. -Molim?
Ko si ti? -Vi ste Spenserov deda.
Da, ma šta mi reče. -A vi ste Majlo. -Sigurno jesam.
Ja sam Marta, Spenserova... - Ti si curica?
Pazite! -Šta?
Gospode. -To je bolelo poput prokletog...
Betani? -Šta? Ja nisam... Ne.
Ne, ne...
Ne, ne. Ovo nije moguće! -Fridž?
Da, ja sam Fridž, prokletstvo! Šta koji đavo, čoveče?
Dobro. Nešto je pošlo naopako. -Misliš?
Sveca... Samo malo. Ako sam ja...
Onda si ti... Spenser? -Zašto me svi nazivaju Spenser?
Ne, to je deka Edi. A ono je Majlo. -Drago mi je.
Šta? Gde je onda Betani? I gde je Spenser?
Ne znam! U redu? Igrica, nije nam dala da izaberemo avatare pa...
Jer je urnisana! -Da, dobro. -Jesmo li mrtvi?
Pitao sam se isto to. Jesam li umro i pretvorio se
u nekakvog malog, mišićavog izviđača.
Nismo mrtvi. -Pa šta se onda dešava ovde?
Ovo će zvučati veoma čudno,
ali mi smo u video igrici po imenu Džumandži,
i u telima smo likova iz video igrice.
Fridž i ja smo bili ovde ranije. -Prošlog puta, ja sam bio vi.
U igrici smo! Moramo naći Spensera jer je i on ovde.
Spenser? -Da. -Ovde je? -Da.
Spenser, Edijev unuk? -Da. Spenser.
I on je ovde? -Da! Ovde je i moramo da ga nađemo.
Znači ovo je poput žmurki. Ja neću da žmurim.
Kukovi su mi prilično dobri sada.
Zglobovi su mi poput putera. -Da.
Vidi ti ono. Vidi ti ovo. Vidi šta ja mogu.
Imamo nekih problema ovde. -Kome kažeš? Ja sam debeli matorac.
Vratim se i stvari budu još gore. Barem sam prošlog puta i dalje bio crn.
Vidi ovog mališu. Zdravo.
G. Voker, ne približavajte se vodi previše!
Sklonite se odatle! -Izvini, šta si rekao?
Gubi se odavde!
Šta se upravo desilo? -Kakvo čudo je bilo ono?
Ono tamo je bio nilski konj.
I neverovatno su brzi. Brži od konja, ako možete da verujete u to.
I imaju užasno svirep ugriz.
Šta kažete na to? Čudno je što se ne sećam
da sam znao mnogo o nilskim konjima do sada. -Vi ste zoolog.
Izvinjavam se, šta sada? -Jesmo li na Floridi?
Slušajte. Ovo je opasno mesto. Nenormalno opasno.
Ali Marta i ja smo već bili ovde.
Znamo šta radimo. Morate biti na oprezu sve vreme.
Ako sam blizu vode, jednim okom osmatram vodu, jasno?
Morate imati oči na potiljku...
Bože. -Šta mu se do đavola upravo desilo?
Da ne poveruješ. -Šta ti se do vraga desilo?
Prokletstvo!
Avion? Šta? Hajde! Za mnom!
Hajde. Idemo. Pratite nas.
Dobro došli u Džumandži. -Zašto je on u avionu? -Ne znam.
Nemojte samo da stojite tu. Uskačite!
Vežite se. Nema vremena za gubljenje.
Dr Brejvstoun, čuveni arheolože i međunarodni istraživaču,
drago mi je što ste se vratili. Bio sam tako nervozan zbog vašeg dolaska.
Meni se obraća. -Da, vama. -Opet je Džumandži u velikoj opasnosti,
i samo vi možete pomoći. -Najdžele, tražimo prijatelja.
Jesi li video nekoga... -Rubi Raundhaus, ubico muškaraca,
dobro došla u Džumandži. -"Ubica muškaraca"? -Da, ubijam ljude.
Drago mi je što ste se vratili. Bio sam tako nervozan zbog vašeg dolaska.
Šta fali ovom čoveku? -Moj najdraži Mause, sigurno me se sećaš.
Najdžel Bilingsli, tebi na usluzi. -Najdžele, i mislio sam da si to ti.
On je... Kako se ono zove?
NL, neigriv lik. -On nije stvarna osoba.
On ima samo ograničen broj stvari koje može reći.
Moj prijatelj Karl je takav. -Najdžele, tražimo nekoga.
Da li je još neko stigao u Džumandži? -Džumandži je u velikoj opasnosti.
Sve je detaljno objašnjeno u pismu koje sam vam poslao, dr Brejvstoun.
Možda treba da ga pročitate naglas. -Deko Edi.
Imate li pismo? -Imam li pismo? -Pretražite džepove.
Zašto bih imao pismo? -Jer vam je Najdžel napisao pismo.
Nisam dobio pismo od ovog tipa. -Ali mi smo u video igrici i...
U video igrici smo? -Umrećemo.
I umrli smo. -Jesmo li u paklu? -Znao sam. -Bože. -Sve je detaljno objašnjeno
u pismu koje sam vam poslao, dr Brejvstoun. Možda treba
da ga pročitate naglas. -Nemam pismo! Koliko puta ti to moram reći?
Ne, Edi. U ruci ti je.
Odakle se ovo stvorilo? -Moraš da paziš šta ti je u ruci.
Možda treba da ga pročitate naglas.
"Dr Brejvstoun, stvarno se nadam da će ovo pismo doći do vas, opet."
Džumandži je u velikoj opasnosti. Treba nam vaša pomoć odmah.
Šta se dešava ovde? -To je međuscena. To je kako da saznamo...
Znate šta? Objasniću kasnije. -Naša najveća noćna mora
obistinila se, jer se Jurgen Brutalni vratio.
Zaista, najokrutniji džumandžijski osvajač se vratio.
I sa sobom je poveo svoju divlju hordu.
Spustili su se iz svoje tvrđave s vrha planine Zetmajr
i otišli na jug u provinciju Ejvijen,
doma svetog sokolskog dragulja,
koga nosi oko vrata seoski starešina.
Soko je dragulj plodnosti Džumandžija,
i čuvaju ga ljudi
iz provincije Ejvijen stotinama godinama.
Sve dok dragulj vidi sunce,
vode će teći i zemlja će napredovati.
Mnoge hrabre duše su umrle tog dana, ali Jurgen je uzeo po to što je došao.
Metnuo je dragulj u tamu sakriven od sunca.
Suša je pogodila zemlju. Usevi su se isušili.
I ako se dragulj ne vrati uskoro, može biti prekasno.
Zato smo pozvali vas i vaše briljantne saradnike.
Jasno mi je koliko enormno teško
mora da je ovo za vas, dr Brejvstoun,
kako ova avantura nije kao druge, pošto je Jurgen Brutalni
ubio vaše roditelje.
Ne, ne!
On je ubio roditelje dr Brejvstouna? -Jeste.
Kad je doktor bio dečak. -To je užasno.
Po stoti put kažem: Mi smo u video igrici.
Morate uzeti dragulj od Jurgena Brutalnog i pokazati ga suncu.
On ide na sever preko pustinje sada.
Jurgen Brutalni. Da li je to Barbarin sin?
I ne zaboravite, cilj je da povratite plen.
Da ga istrgnete iz ruku divljaka. I ako želite napustiti igricu,
morate spasti Džumandži i viknuti mu ime. -Izvini. Ko je Džumandži?
Ako sam dobro slušao, to je njegova sestra. -Evo vaše mape.
Nađite oazu i pratite plamen do pustinjskog voća.
Ne mogu sleteti ovde, pa ćete morati da iskočite.
Šta? -Ne, ne. -Spustiću se što niže mogu. -Najdžele... -Samo malo.
Spremite se. -Kako to misliš? -Nemamo padobrane.
Zar ne treba da imamo... -Šta koji đavo? -Srećno.
Budućnost Džumandžija je u vašim rukama.
Zašto smo pošli avionom ako nema gde da sleti? -I krećite!
Šta koji đavo, čoveče?
Gde smo? Gde je džungla?
Šta radimo ovde? -Moramo ostati pribrani, u redu?
"Pribrani"? -Da. -Ovo je nešto sasvim novo. Niko nije rekao
da ćemo morati da radimo nešto sasvim novo.
I uzgred, šta se do đavola desilo Betani?
Koji deo Nju Hempšira je ovo tačno? -Nismo u Nju Hempširu, Majlo.
Tako je. Upravo tako. Nije Nju Hempšir.
Počinjete da shvatate sada? -Ne.
Nemam pojma o čemu je ovde reč.
Onaj tip me stalno zvao dr Brejvermen, tako mi se zove ortoped.
Mislim da sam imao još jednu operaciju kuka i da dolazim svesti.
Vidite ovo!
Dobro. Moramo naći Spensera.
Da to uradimo, moramo početi da igramo igricu.
Sigurna sam da je on to uradio. Nađemo ga, završimo igricu i idemo kući.
Ed, da li si dobro? -Da li bi me pogledao?
Opet sam onaj stari. Nisam ovako izgledao od...
Nikada. Nikada nisi ovako izgledao. -O čemu ti to?
Kad sam bio mlađi, imao sam sjajnu figuru.
Sećam se kad si bio mlađi, i ovako nisi izgledao.
Mislim da su mi oči druge boje. -Celokupan ti si druge boje.
Dobro izgledam? -Dobro. Krenuli su na sever.
U kom smeru je sever? -Nemam pojma.
Hoćeš li da pogledaš mapu? -Da. Ja sam čovek s mapom sada.
"Nađite oazu i pratite plamen do pustinjskog voća."
Pratite plamen do pustinjskog voća.
Znaš da na tome nema ničega?
On je može videti, vi ne. Svako mesto na mapi je različit nivo u igrici,
a nivo postaje sve teži kako napredujemo. -Ovaj se zove...
"Dine." Ma šta mi reče.
Ko je do đavola ono?
To je noj. -Ne. -Da, zaista.
To je noj. Noj je ptica neletačica,
jedna od 60 vrsti. Tu spadaju pingvini, emu i kivi.
Čudno je što se ne sećam da sam znao... -Vi ste zoolog.
Ja sam bio zoolog prošlog puta. To je važan posao.
Ako bismo mogli brže ovo.
Još nešto, mogu trčati do 72 km na čas,
što ih čini najbržim dvonogim životinjama na svetu.
Da li ste znali to? Fascinantno.
Kako veličanstveno stvorenje. -Treba da idemo odavde.
Šta još znate? -Evo još jedne zanimljive činjenice.
Imaju tri želuca. Šta kažete na to?
Hajde. Tutanj! -Ne približavajte mu se previše.
To je samo ptica, u redu? Hajde, idi. Gubi se odavde.
Još nešto što treba da znamo? -Tutanj, ptico.
Još jedna zanimljiva stvar kod noja... Rekao sam mrš, glupa ptico!
Kad se oseti ugroženo... -Gubi se odavde! -On napadne!
Bože!
Edi! Gde je Edi? Je li mrtav?
Ne. -Da. -Da, umro je, ali je dobro.
Da li sam upravo ubio Edija tako što sam pričao presporo
kao što je on uvek govorio da hoću?
Zašto svi nastavljaju da padaju s neba?
Sestro, moraću da vidim dr Brejvermena odmah, molim.
Ja vam nisam medicinska sestra. Slušajte.
Ove tetovaže na vašim rukama, to vam je broj života.
Svako od nas ima po 3 života.
Vama i Fridžu preostala su po 2 života. Ako izgubite sva 3,
slušajte me, to je kraj igre.
To je to. Mrtvi ste. -Mrtvi u smislu pokojni? -Da.
Pokojni.
Šta je to do đavola? -To nije dobro. -Pogledajte.
Ima još nešto što se tiče nojeva. -Ne.
Recite! -Kreću se u jatima.
Moramo da se gubimo odavde!
Pustinjski bagiji, idemo! -Hajde! Brže!
Samo malo. Zašto sam toliko spor? -Požuri, devojko. Idemo!
Hajde! -Idem, Edi. Kreći. -Vidiš li ključ negde?
Kako da pokrenem ovo? -Ne znam. Nikad nisam vozio ovo!
Možda ispod instrument table. -Idemo.
Zeleno dugme. -Zeleno dugme. Kreći. -Hajde, hajde!
Hajde.
Bože!
Vozi. Užasan si vozač.
O čemu ti to? Dobro smo. -Niko nije dobro. Ti...
Ne! Upomoć!
Drži me, Edi. Molim te ne puštaj me.
Upomoć.
Upomoć. Edi.
Tutanj! -Gubimo se odavde!
Mislim da smo im umakli. -Stvarno? -Da.
Jesi li dobro? -Da.
Ne.
Šta ćemo da radimo? -Ne znam.
Ulazite!
Brže!
Naivčine!
Edi...
Bože.
Druže... -Bože.
Šta ćemo da radimo?
Šta to radiš? -Ptice, ptice! -Ptice!
Šta koji đavo, čoveče? -Oni su ptice neletačice.
Ovo je pustinjski bagi koji ne može da leti. -Ne!
Ne, ne! -Nećemo uspeti. -Uspećemo.
Ne, nećemo! -Nećemo uspeti. -Uspećemo.
Nećemo uspeti.
To je bilo fantastično. -Užasan vozač.
Da, da li ste videle to, ptice? Ne kačite se s momkom. Eto vam ga na!
Da li ste me videli? Bio sam neverovatan.
Hoću reći, spasao sam tebe, spasao sam tebe,
spasao sam ovog tipa od ptice dok sam vozio auto.
Bio sam mašina. Bio sam neumoran. Bio sam neustrašiv.
Da. Upravo tako. Neustrašiv.
To je Brejvstoun. Pogledajte ovo.
Bože.
Šta koji đavo? -To su vaše jače strane i slabosti.
Hoću reći vaš avatar. Jače strane i slabosti dr Brejvstouna.
"Neustrašiv," tako je. "Brzina. Penjanje." "Bumerang"?
"Intenzivan seksi pogled"? -To je glupi izraz lica koji složite.
Eto ga. -Fuj. Starac. Saberi se.
Edi, jesi li dobro? Imaš li infarkt?
Cela leva strana mu se parališe. Edi, pogledaj me!
Da? -Eto. Opet si onaj stari.
"Slabosti: nož skakavac." -Nož skakavac. To je novo.
Brejvstoun nije imao slabosti prošlog puta. -Da, to me je užasno nerviralo.
Pitam se da li...
"Nunčake"? To je novo. -Do đavola, to je dobar spisak.
Majlo, pritisnite levi deo svog grudnog koša. -Molim, šta? -Hajde, čoveče.
I ja imam jedan. Šta...
Bože. "Zoologija." O tome ste pričali ranije. -Da. Upravo tako. -Da.
Vaš avatar je zoolog. -Moj nećak Maksvel je veterinar.
Kakva fascinantna... -"Lingvistika"?
Ja nisam imao to prošlog puta. -Proučavanje jezika.
Ima smisla. On prouči ceo jezik dok dođe do poente.
On ima 32 godine. Ili 35? Vreme leti.
Hajde da završimo s ovim.
JAČE STRANE: KARTOGRAFIJA, ARHEOLOGIJA, PALEONTOLOGIJA, GEOMETRIJA
Mora da me zezaš. -Geometrija je...
Novo. -Da. Ko ne bi želeo da bude bolji u geometriji?
A što se tiče slabosti: "Izdržljivost."
I šta još? Da vidimo. "Vrelina, sunce i pesak."
To ne bi trebalo da je problem. Nije da smo
usred proklete pustinje.
Koja je svrha ovog tipa? Kome uopšte treba ovaj tip? -Ume da čita mapu.
Lako je tebi to da kažeš, ti imaš nunčake!
Treniram 4 sata dnevno 6 meseci. Pogledajte me sada!
Čoveče, toplo je ovde!
Kako je ovaj tip lik u avanturističkoj igrici? Dobro, dobro.
Moram da dovedem ovog tipa u formu i povećam izdržljivost.
Znam kako da uradim to. Burpiji. Pet burpija, odmah. Na posao!
To je jedan. -Jedan!
Ne. -Hajde!
Sever je onamo!
Znaš, drago mi je što te vidim, Ed.
Ne želim to da slušam. -Ne želiš da čuješ da mi je drago što te vidim?
Prodao si me, Majlo. -Nisam te prodao.
Prodali smo naš restoran. Bilo je pravo vreme.
Da, pravo vreme za koga? -Za mene. U redu? Stajanje na nogama,
serviranje stotine tanjira za noć 35 godina? Bio sam gotov.
Bio sam spreman, čoveče. Bio sam spreman da se povučem.
Završio sam s pričom!
"Oaza."
Pretpostavljam da je to sledeći nivo.
Sledeći nivo u igrici.
Mi smo u igrici? -Da, deko Edi, u igrici smo.
Mora da se šališ. -Jesi li znao za to?
Mislio sam da si završio s pričom.
Betani? -Da. -I ja sam Betani. -Stvarno?
Tata, i ona se zove Betani.
Naravno, dušo. -Mogu li da razgovaram s tobom nakratko?
Naravno. Uđi. -Izvinjavam se, samo...
Nisam znala kuda drugde da odem. -Ne, ne, u redu je.
Drago mi je što si došla. -Možeš li mi pomoći da pokrenem mašinu?
To je veoma opasno. -Znam.
Ali moram da pokušam.
Oni su moj tim.
Šta ono tražimo? -Mog unuka, genije.
Dobro, "Pratite plamen do pustinjskog voća."
Vidite.
Ovde su. -Hijene.
Neobično za njihove zube koje lome kosti.
Dimnjak.
"Dimnjak." Gde ima dima...
Ima i vatre. Hajde.
To nazivaš bacanjem? -Nije uopšte loše.
Piće! Piće ovamo!
Još jednu turu ovamo!
Mislila sam da se nikad nećete vratiti.
Moram da razgovaram s vama.
Naravno. -Ne ovde, ne sada.
Ne u njihovoj blizini.
Ostavi me na miru!
Plahovita. -Nije prava osoba.
Šta je rekla? -Mislila je
da se nikad neću vratiti, želi da se nađemo kasnije,
a svi znamo šta to znači. -Jao!
To znači da ima trag za vas.
Kakva slučajnost. I ja imam trag (erekciju) za nju.
Imaš erekciju za nju. -Samo malo.
Ona je vaša bivša devojka. Ona je plamen. "Pratite plamen." -Šta?
Dragulj, ovde je.
Samo malo. Je li ono tip koji mi je ubio roditelje? -Ne. Pa, da.
Tako nekako.
Ostali smo bez dobrog čoveka danas. Najboljeg među nama.
Dagfin nije bio samo moj krotitelj hijena.
Bio mi je prijatelj. Voleo sam ga kao brata.
A sad je pokojan. I njegove voljene hijene su ostale
bez gospodara.
Živeo Dagfin. -Živeo Dagfin!
Zašto je morao da umre?
Umro je jer je napravio grešku.
Pokušao je da ukrade nešto dragoceno od mene.
Nije mi ostavio izbora. A sada...
Njime hranim njegove voljene hijene.
To je bolesno. -Voleo sam Dagfina!
Nikog među vama ne volim toliko. Dakle...
Ključ!
Nestao je.
Lopov! -Uhvatio sam je. Uhvatio sam lopova.
Samo malo. Da li ste vi... Šta... -Dođi ovamo.
Uhvatite je! -Ne dajte joj da zbriše.
Pokušala si da ukradeš ključ od mog kovčega? -Ne.
Protresite je.
Žao mi je, uradila sam to. Pogrešila sam. Ja...
Samo sam... Ne znam šta sam... Kuku mene.
Ubrzano dišem.
Ima li neko inhalator s eukaliptusom? Ili braon papirnu kesu?
Spenser? -Da li je stvarno toplo ovde?
Hoćeš reći... -To je on. Tačno tamo. -Šta?
To nije Spenser. Znam svoga unuka. Moj unuk je muškarac.
Je li promenio frizuru? -Odsecite joj glavu.
Odsecite joj glavu! -Samo malo.
A možda da mi ne odsečete glavu? -Spenser!
Bože. -Da li je on upravo... -Gospode.
To je upozorenje. Moram popiti pilulu.
Hajde!
Spenser! Bože, živ si.
Šta vi radite ovde? -Šta mi radimo ovde? Došli smo po tebe, budalo!
Betani? -Nije Betani. Fridž, do đavola! -Šta? Pa...
Majlo Voker, dušo.
Majlo?
Spenser? Jesi li to ti, mali? -Deko?
Narode, našao sam Spensera. Evo Spensera ovde. Zašto kradeš?
Ja sam i dalje ja. -Ćao.
Ćao. -Ćao.
Hajde.
Idemo.
Do đavola, bio sam tako blizu. Imao sam ključ u ruci.
Zašto si me zaustavio? -Neko je viknuo "lopov",
pa sam te zgrabio. Šta hoćeš?
Nije trebalo da dolazite. Držao sam stvar pod kontrolom.
Stvarno? Izgledalo je kao da si poginuo.
Šta koji đavo, Spenser? Zašto si uopšte ovde? -Zašto si imao igricu?
Uništili smo je da se ovo ne bi nikad desilo! -Vratio sam se i uzeo je.
Ne znam zašto sam to uradio, ali jesam. A onda prošle noći,
bio sam emotivno loše, i nešto me je spopalo. U redu?
A sad smo svi zaglavljeni ovde opet!
Mislio sam da ću biti on. Brejvstoun! Hteo sam da se osećam onako opet!
Kao da mogu uraditi bilo šta.
Ali umesto toga, ja sam Ming Hitronoga.
"Provalnik, džeparoš, obijač sefova." -Još jedan bolji lik.
"Slabost: polen." -Da. Mala je, lukava i ima alergije.
Ona je takoreći ja. -Kunem se, čoveče, ako preživimo,
ubiću te. -Ne mogu da verujem da si se vratio ovde namerno.
Žao mi je. U redu.
Žao mi je. -Stanite!
Eno je. -Ko? -Moja bivša.
Dobro. -Ćao.
Da moj muž zna da pričam s vama, bili biste mrtvi do ujutro.
Nemoj da mu kažeš? -Slušajte me, Jurgen i njegova armija
vraćaju se u svoju tvrđavu. Tamo, srešće se s braćom Kababik.
Trampiće Sokolskog dragulja, i biće formiran savez.
Morate uzeti dragulj pre nego što se to desi. Vi ste nam jedina nada,
stoga morate da požurite.
Bože.
Sad morate da idete. -Moram da idem. -Samo malo. Srešće se s kojom braćom?
Braćom Kababik. -Braća Bababik.
Kababik? -Morate uzeti dragulj pre nego što se to desi.
Vi ste nam jedina nada, stoga morate da požurite.
Mislim da nam moraš objasniti još jednom. -Trenutak samo.
A pustinjsko voće? Zar nas nećeš odvesti do toga?
Sada moram da idem, pre nego što Skakavac shvati da me nema.
Šta? Skakavac? -To je njegova slabost.
Volim vas, dr Brejvstoun. I uvek ću.
To je moja kletva.
Volim i ja tebe!
Čini se kao fina devojka.
Trebaju nam kamile. Ako želimo da sustignemo Jurgena, trebaju nam kamile.
I moramo naći pustinjsko voće, šta god da je.
"Pratite plamen." Pretpostavljam da treba da je pratimo.
Vi je pratite, mi ćemo ukrasti kamile.
"Džumandžijska bobica s drveta." -Džumandžijska bobica?
To je pustinjsko voće? -Valjda.
"U trenutku potrebe, setite se semena." Malo džumandžijske mudrosti.
Eno je.
Majlo i ja ćemo provaliti i uzeti kamile.
Deko, ti ostani ovde da osmatraš. Pritaji se. Jasno? Pritaji se.
Ako neko proba da uđe u štalu, zviždi ili tako nešto.
Važi.
To nije trenutak kad složiš intenzivan seksi pogled. Pusti to.
Uradio sam to. Ne znam šta je to bilo. -Izgledaš kao da te muči stomak.
Kao da si pojeo nešto kvarno.
Čoveče. Znojim se. Znojim se.
Zbog krađe se osećam veoma nelagodno, što nije idealno za provalnika.
Znači voće je na drvetu. Ali ne možeš doći do njega
bez da prođeš kroz vodu ili šta god da je to.
Bićeš skuvan, poješće te pirane ili tako nešto.
"Pratite plamen."
Mislim da smo tako dospeli tamo.
Ali ne znam kako da skočim. Izvodljivo je,
ali nemam svoju uobičajenu eksplozivnost.
Ne!
To!
Marta!
Marta! -Baš je teško. -Dobro si? Daj mi ruku.
Tako je.
Trenutak samo. Šta... -Šta koji đavo, čoveče?
Bože! -Šta koji đavo, čoveče? -Bože.
Fridž? -Da. Marta?
Da.
Nastavite dalje. Nema šta ovde da se vidi. -Šta si rekao?
Rekao sam, nastavite dalje, druže. Nema šta da se vidi ovde. Tutanj.
Šta si rekao? -Tutanj, gubite se odavde. -Šta si rekao?
Rekao sam, mrš!
Hoćete da se bijete sa mnom? Hajde.
Šta umeš? Hajde! Dođite po svoje.
Hajde, kopilad!
Hajde, kamilo. Idemo.
Ponosne su i veličanstvene životinje, zar ne?
Nema na čemu.
Da li ste upravo pričali s njima?
Pritisnite svoj meni. Tu je.
"Lingvistika" Možete da razgovarate sa životinjama.
Da. Izgleda da govorim kamilski.
Možete li da ih pitate da pođu s nama i... -Pardon.
Voljni su da razgovaraju. Žele da znaju šta imaju od toga
i koliko prtljaga imamo. -Hoćeš li me pogledati?
Šta da radim s ovim? -Čitaš mapu.
Ne želim da čitam mapu. Treba da budem ona.
Umesto toga, dlake mi rastu po licu!
Izvini. Sva tela su divna, čak i ovo. -Trenutak samo.
Ovo je čudesno! -Pažljivo. Fridž.
Ovo telo je neverovatno! -Pazi se. To telo nije igračka.
Ne, ono je mašina. I uz sve to...
Sise. -Pipneš li mi sise, ubiću te.
Prekasno. To je bilo prvo što sam uradio. -Fuj.
Ne radi to. Uzmimo ovu džumandžijsku bobicu i nađimo se s njima.
Opusti se, devojko. Pokušavam izvesti onaj leteći akrobatski potez kao ti.
Nemoj. Imamo bobicu. -Vidi ovo.
To nije neophodno. -Omaha! Pažnja, pažnja, kreći! -Stani.
Fridž, pazi se! Kažem ti, to telo je oružje.
Ne znaš šta sve može. -Ovo je čudesno!
To telo je napunjen pištolj! -Da! I ovaj pištolj će opaliti!
Bože!
Fridž! Dođi ovamo.
Bože. Prokletstvo! -Evo, uhvatiću te.
Ne. Ne! -Bože, ono je bilo užasno.
Mrzim to što sam kartograf!
Gubimo se odavde.
Skakavče! Eno ga. -Brejvstoun!
Rekao sam da se držiš podalje od moje žene!
Imamo društvo. -Šta si uradio?
U redu, narode, ovo je taj trenutak. Potrebni ste nam sada.
Rekli su da možemo pobeći kroz zadnja vrata.
Razgovaraš s tom kamilom? -Da. To su Lusil i Henk.
A Džefri je pozadi.
Ćao! -Ćao.
Treba da idemo. -Šta se desilo? -Moj deka je prebio 45 stranaca bez razloga.
Muž one žene pokušava da ga ubije.
Je li to pustinjsko voće? -Da. To je džumandžijska bobica,
i teži oko 50 kg. -Moj deka će je nositi.
Treba da se gubimo odavde. Hajde, deko. -Idemo.
Mogao bih da ih sredim. -Šta? -O čemu ti to? Pobegli smo.
Rekao sam da ih mogu srediti. -Edi. -Ne, deko Edi, to je Skakavac!
Ima trenutaka u životu kada bežite.
A ima i trenutaka u životu kao sada, gde ostanete...
To!
Fin hitac, Skakavče!
Šta je?
Treba da ugledamo planinu Zetmajr uskoro.
Gledis i ja smo išli na putovanje pre nego što je umrla.
Išli smo na keramičku turu kroz jugozapad.
Ja sam ostao bez restorana
kako bi ti mogao da se vozikaš i gledaš pepeljare? -Da, Ed.
To radiš kad se penzionišeš. Istražuješ svoja interesovanja.
Ja nemam interesovanja. Ljudi kao što sam ja, mi se ne penzionišemo!
Radimo, a onda nastavimo da radimo, i na kraju umremo.
Ali ti si mene penzionisao. Penzionisao si me. -Čudo je da sam potrajao toliko.
Šta? -Ti si težak čovek, Ed. -Ne napušta se najbolji prijatelj, Majlo.
Kad sam ostao bez restorana, ostao sam bez svega! -Ti...
Da. Da, znam da jeste. -Šta?
Pričaš s mojom kamilom? -Da, pričam s tvojom kamilom.
I on može zaključiti da si davež. -Moja kamila staje na tvoju stranu?
I on nije tvoja kamila. Samo te prevozi.
A da se vas obojica nosite?
Šta si rekao? -Momci!
Ti i ja, rešićemo ovo ovde, sada!
Pokazaću ti o čemu pričam. -Šta to radiš?
Ne brini ti za to kuda ja idem. -Majlo, šta to radiš?
Samo malo. Stani. Evo.
Hoćeš da se biješ sa mnom? To hoćeš?
Ne želiš da se biješ s njim, Majlo, pazi šta ti kažem.
Tu grešiš, mladiću. Jer želim da se bijem.
Želim itekako da se bijem.
Edi, ne znaš da sam poslednjih 15 godina,
izučavao tai či. I trenutno,
uprežem svoj či. A kad završim, prebiću te.
Majlo, pazi šta ti kažem, to nije dobra ideja.
Ne!
Druže! Moraš prestati da ubijaš sve živo.
Dobro, onda. Valjda je to rešeno.
Kamile su upravo stale.
Ovoliko daleko mogu da idu.
Da dođemo do Jurgenove tvrđave, rekle su da možemo
ići ovim putem i skrenuti desno. Onda smo na njegovoj teritoriji.
A one ne žele da idu tamo jer ne žele da umru.
Ni mi ne želimo da umremo.
On je najgori Brejvstoun u istoriji.
Moramo preći preko ovoga.
Možemo mi ovo.
Ne smemo da žurimo, moramo doneti pametne odluke.
O čemu ti to? Očito je. Započnemo s onim mostom tamo,
onda skočimo na onaj što ide desno 30 stepeni,
onda na onaj što izgleda kao 2 strane trapezoida...
Geometrija. Tome služi! Možda ovaj lik nije totalno bezvredan.
Ja ću prvi. -Stvarno?
Vidite? Nije ništa strašno.
Šta se to dešava? -Ne, ne. -Ne.
Ne. -Deko!
Sranje.
Isuse.
Šta koji đavo?
U redu je. -Stvarno? -Možemo mi ovo. Važno je naći pravi tajming.
Hajde, hajde. -Za mnom.
Hajde! -Hajde, Majlo! Hajde!
Gospode. -Evo.
Dobro.
Narode. Da li se ono stena pomera?
Ne. -Šta je? -Sad je ovo problem.
Hajde, šta je? -Bože. -Reci! -Šta je to?
Samo nam reci! -Reci nam! Majlo!
To su mandrili. Treba da idemo. -Hajde! -Hajde!
Onaj! Tup ugao!
Obratite pažnju na karakterističan i raznobojan pigment
oko njihovog lica i zadnjice.
Mandrili su najteži od svih majmuna.
Teži čak i od babuna, s kojima ih često mešaju.
A sada se uputite k rombu! -Hajde. Požurite.
Romb! -Hajde. -Romb!
Ne, Marta! Onaj! Na pogrešnom mostu si! -Šta?
Perpendikularan!
Marta!
Ne!
Spenser, iza tebe!
Skoči! Hajde, uhvatiću te!
Spenser!
Ne!
Ne! Ne! Skloni se!
Hajde.
U redu, navalite.
Hajde, dođite ovamo.
Deko! Deko! Dosta!
Deko, stani! Nema ih više!
Hajde!
Daj mi ruku! -Šta? -Veruj mi!
Hajde.
Poslednji. Ciljajte centar parabole!
Do đavola. Kučkin...
Edi? -Majlo!
Edi! Edi, kuda ćeš? Treba mi tvoja pomoć, Edi.
Edi!
Edi! Majlo!
Ozbiljno? -Bežite! -Bežite!
Ćao, narode. -Ko je ovo?
Alekse, šta radiš ovde? -Betani je mislila da vam možda treba pomoć.
Gde je Betani? -Ovde. -Misliš...
"Bože, zar ne? Ja sam konj.
Ne mogu da verujem da smo vas našli, narode. Zdravo."
Da, to je Betani. Šta ima, devojko? -Ćao.
Doneli smo vam odeću. Mora da se smrzavate.
Ovaj konj je lik u igrici? -Da. Zove se Ciklon.
Kako ti se čini? -Ne znam. Gadno sam ga uganuo.
Odakle ti ova odeća? -Kad sam shvatio koliko daleko na sever idemo,
stali smo da odemo u kupovinu. -Možeš kupovati ovde?
Otkud si to znao? -Bio sam ovde 20 godina, klinjo.
Barem sam se otarasio onog glupog šešira.
Sad imam ovu glupu kapu.
Čudesno je, zar ne? -Da, čudesno je.
Znaš, Edi,
nisi izgubio sve kad si ostao bez restorana.
I dalje imaš mnogo, čoveče.
Izgubio sam prijatelja.
I ja.
Žao mi je, Majlo.
I meni je žao, Edi. Trebalo je da te pronađem odavno.
Drago mi je što si svratio na kafu.
Zašto si to uradio?
Zašto sada?
Majlo, šta se dešava?
Bolestan si.
Koliko ozbiljno?
Nije mi još mnogo vremena preostalo.
Kučkin sine. -Ali smatram da sam imao sreće, Edi.
Bio sam oženjen divnom ženom. Imao sam prilike da živim divan život.
A ne mogu svi da kažu to.
Zato sam hteo da izgladim stvari s tobom. A sad kad jesam,
dakle... Srećan sam i zbog toga.
Deko, Majlo. Hajde, moramo da idemo.
"Tvrđava." -Deluje kao poslednji nivo.
Popnemo se uz planinu i onda se nekako ušunjamo.
Da, a onda ukrademo dragulj pre nego što braća Kababik dođu tamo.
A onda ga pokažemo suncu? -Zvuči kao plan. -Šta?
Izvinjavam se, mislim da mi je promakao "planski" deo plana.
Prethodni nivo zamalo nas je sve ubio. Ja jedva hodam.
Ako tvoj deka prebije pogrešnog čoveka,
ili nas napadne polarni medved, šta ću da radim?
Neću prebiti pogrešnog čoveka. -Prebićeš pogrešnog čoveka!
Ti nisi dobar Brejvstoun! Previše si tvrdoglav i besan.
Zbog tebe stalno ginemo. -O čemu ti do đavola?
A Majlo... I ovo kažem s dužnim poštovanjem, gospodine.
Nije prava osoba da bude zoolog. Govori presporo, i dok dođe
do poente, mrtav si! Ponavljam, bez uzvrede.
Nisam se uvredio. I dozvoli mi da ti kažem razlog.
Jer moj prijatelj Bernard... -Vidite?
Ti si lopov koji je previše neurotičan da krade, Betani je konj...
Samo znam da smo zaglavili ovde opet,
ponestaje nam života, a mene članak ubija.
Bože! -Fridž! Fridž! Jesi li dobro?
Morate da vidite ovo!
Tako je voda izgledala kod drveta. -Kad smo...
Zamenili tela.
Do đavola, hladno je!
Čoveče! Ledeno je!
Šta koji đavo, čoveče?
To! Nedostajale ste mi mnogo.
Bože, narode, ćao. -Spenser?
Ćao. -Ćao.
Deko? -Da, šta je?
Majlo?
Trebalo bi da vidiš koliki ti je... -Do đavola.
Nikad nisam mislio da ću biti ovoliko srećan da se smanjim. -Nisam video
bilo šta slično ranije. -Bože, tako je dobro
biti u mogućnosti da pričaš opet rečima. Spenser, ćao! -Ćao, Betani.
Treba da se ispričamo. Hoću da čujem sve o Njujorku.
Ali čini se da ovo nije pravi trenutak. -Da. Kasnije.
Kasnije.
Bolje? -Da. Mnogo.
Imam kosu! Po prvi put u 40 godina. Moram reći Majlu.
Pazi se tamo, deko. -Da. -Kako ti je članak?
Tvoj članak? -Malo me boli. Nije toliko gadno kao što si ti prikazivao.
Šta to treba da znači? -Ništa.
Dizao si veliku frku oko toga. Nije toliko loše.
Sklonite se od tog konja! -Ne mrdaj!
Majlo! -Samo malo, koji članak to beše?
Stani. -Sklanjajte ruke s mene!
S tobom sam, Majlo. Ovde sam.
Narode. Edi i Majlo.
Uhvatili su ih.
Led je svuda, i samo ima jedan put koji vodi unutra.
Stražari ga pokrivaju. Ne znam kako ćemo ući.
Dobro. Vidim tamnicu na vrhu ovog ledenog zida.
Tu mora da drže tvog deku.
A Majlo je verovatno u ovoj štali
na drugoj strani tvrđave. -Dobro. Moramo se razdvojiti.
Jedan tim ide po Majla, drugi izvlači mog deku. -Ali kako ćemo ući?
Fridž, imaš li neku opremu za penjanje po ledu u svom rancu?
Misliš na nešto poput ovoga? -Upravo to. -Vidite?
Zato sam ja tip s rancem. To je razlog. -Da. Sjajan si u tome.
Da, znam. -Marta, hoćeš li poći sa mnom?
Naravno.
Zaboravio sam kako ovaj deo izgleda. Strašno je.
Da. -Možemo mi to. Ovaj tim može bilo šta.
Niko ne zna to bolje od mene. -Da. -Hajde, narode.
Priđite.
Budite agresivni. Budite, budite agresivni.
Budite agresivni. Budite, budite agresivni. Hajde, narode.
To nije ono što sam mislio da jeste. Ne. -Treba da idemo.
Dobro, samo... Napred, time.
Dobro. Probaću da se ušunjam s njima.
Ovako obučen, možda prođem. Vi ostanite ovde... -Šta? Nema šanse.
Sad je pravi trenutak. Ostanite ovde. -Alekse, ne! -Idi. Srećno, Alekse.
Hajde. -O čemu ti to, "Hajde"? Betani.
Betani!
Skrenite desno.
Vi tamo. Stanite gde ste. -Ko, mi?
Da li ste vi braća Kababik? -Da li smo ko? -Da li ste braća Kababik?
Da. Mi smo oni. To smo mi. Mi.
Mi smo braća Kadabra... Kadabrik. -On je jedan brat,
a ja sam drugi brat. Imamo različite majke.
Ali mi smo došli po ono čudo po koje smo došli.
Braćo Kababik, u ime Jurgena Brutalnog,
dobro došli u utvrđenje Zetmajr. -Hvala.
Nešto moram da te pitam. -Dobro.
Zašto nisi došao u posetu kad je trebalo? Otkazao si prvog puta,
onda si planirao da dođeš za Noć veštica. Opet otkažeš.
Onda kad se čujemo narednog puta, kažeš mi da treba da napravimo pauzu?
Samo... Video sam tvoje slike na Instagramu,
i delovalo da je da se dobro zabavljaš, i...
Postao sam veoma nesiguran. Kao da nisam čovek koji sam mislio da jesam.
Ili nisam čovek koji si ti mislila da jesam. Što bi bilo još gore.
Spenser, misliš da nisam prestravljena sve vreme?
Otišla sam u školu, i odjednom, po prvi put, ljudi su me stvarno gotivili.
Ali ja uvek mislim da... Ne znam, kao da je...
Kao da je samo pitanje trenutka pre nego što neko shvati ko sam stvarno ja.
Ali onda vidim tebe.
A ti si osoba koja čini da se osećam dobro zbog onoga ko sam ja stvarno.
Kad si uplašen i nesiguran,
tada su ti najpotrebniji tvoji ljudi.
Zdravo, g. Voker.
Zašto izdužena faca?
Tatina šala. Izvinjavam se. Ne mogu da se suzdržim.
Hajde da vas izvadimo odavde.
Dobro. Ovo je samo staza s preprekama.
Bio si dobar u tome.
Dobro, dobro, iznajmite sobu.
Deko, hajde da te izvučemo odatle. Evo.
Idemo odavde.
I dalje moramo naći dragulj, deko.
Mora da je u trezoru ili riznici. -Da, tako to funkcioniše u ovakvim igricama.
Prošla sam pored trezora na putu do ove šupe.
Jedno mesto ulaza, čelična vrata debljine jednog metra.
Jedini ulaz je kroz rešetku u plafonu.
Mislim da sam ukapirao sada.
Samo ostani na izdignutim.
Jurgen Brutalni čeka.
Recite mi, ko je koji brat?
Kako to misliš? -Ko je koji brat?
Ko od vas je Ogastas a ko Tomatoli?
Ja sam Ogastas.
A ja sam Tomatolik. -Ogastas Kababik.
Najpametniji čovek u celom Džumandžiju.
Da, ja sam taj čovek. -A Tomatoli Kababik. -To sam ja.
Najhrabriji evnuh. -Samo malo, šta? -Jesi li rekao, "Evnuh"?
Tomatoli Kababik, svi znaju priču o tvojoj velikoj i velikodušnoj žrtvi.
Kako si dao testise da spaseš regiju od poplava.
Moguće da je došlo do male zabune. -Naravno. Svi znaju priču
o mom malom bratu i njegovim čuvenim testisima.
Gde god da su. -Gde god da su.
Vratimo se u prošlost. Vratimo se malo u prošlost.
Raščistimo neke stvari. -On je super hrabar.
Ja sam oduvek bio super pametan, a on je uvek bio super hrabar.
I super kastriran. -Prekini s tim!
Oba moja jajeta su tu! -Duhovno.
Tu su duhovno. Uvek.
Naravno. -Zar ne, brate?
Da. Nemam jaja.
Eno kovčega. -Dobro. Ti si na redu, deko.
Ko, ja? -Da. Ti si provalnik. Tvoj lik, Ming.
Ming? -Da, Ming. Tvoj avatar. Tako se ona zove.
Tamo u torbici imaš komplet kalauza. -Kalauze? Zašto bih imala kalauze?
Jer je Ming provalnik. Zar ne bi trebalo da jedno od vas uradi ovo?
Ti poseduješ veštine. -Ja posedujem veštine? -Ne ti. Ming.
Da. Ming.
Molim te ne pitaj ko je Ming.
Nije loše?
Sad samo moramo ukapirati kako da te izvučemo odavde.
Hoćemo li?
To je kul.
Dobro došli. Mogu li vam ponuditi parče torte? -Ne!
Ne!
Ne, hvala.
Smireno.
Voleo bih da vidim da vaša prijateljica Ming uradi to!
Imamo problem ovde.
Hvala.
Braćo Kababik, predstavljam Jurgena Brutalnog.
Najzad, srećemo se na ovaj istorijski dan.
Da, sjajno je upoznati vas.
Vaša visosti, ako je to Sokolski dragulj
na vašem debelom i mesnatom vratu, možda bi trebalo
da ga uzmemo. -Danas ćemo stvoriti neraskidiv savez.
Vaša porodica pridružiće mi se,
i zemlju za zemljom, osvojićemo svet.
Stoga pitam, na ovaj istorijski dan, gde je ona?
Gde je ko? -O kome govorite? -O vašoj sestri.
Moja buduća mlada.
Znate šta? Mislim da je došlo do nesporazuma.
Gde je vaša sestra?
O kojoj sestri pričamo? Debi ili Bruk?
Ili Sijeri? -Gde je vaša sestra?
Sprema se, u hotelu.
Radi ono što mlade rade na dan venčanja.
Visi s drugaricama, pravi frizuru, manikir, pedikir.
Ako ste došli ovde bez svoje sestre,
možda ću morati da vam odsečem glave.
Ne! Nemojte! -Bože, ne. Sklonite se!
Ne. -Stoga ću pitati poslednji put...
Sređuje nokte! -Gde vam je sestra? -Tu sam.
Gvendolin Hortensija Levelda Kababik? To si ti?
Da. To sam ja.
Sada, molim te, Brutalni, oslobodi moju braću.
I da li je tvoja namera, da se danas,
ovog časa, udaš za Jurgena Brutalnog od Zetmajra?
Da. To mi je plan. -I da li nameravaš da mu rodiš decu
i preko krvnih veza uspostaviš savez sa svojom porodicom?
Da. -Gvendolin Kababik...
Poznata širom sveta zbog svoje lepote i lukavstva.
A sada si moja.
Mogu li da držim Sokolskog dragulja?
Naravno, nevesto moja. -Hvala.
Uzmi ga.
Jurgene Brutalni! Braća Kababik zadržala su se u Goreku.
Ovo su varalice! -Varalice? -Uhvatite ih!
Ne, ne. Možemo objasniti. -Ne, ne.
Zaboravila sam da ti kažem nešto.
Imam dečka.
Nazad. -Ne prilazite. Ne približavajte se. -Nazad!
Nazad!
Gubite se odavde! -Zapaliću vas, kučke. Bukvalno ću vam spaliti lice.
Srešću se s braćom u Goreku. Pobijte ih sve!
Idi za njim! Uzmi dragulj!
Ne brini za nas. Samo idi!
Ranac.
Sklonite se! Znam geometriju. Ne šalim se, narode. Sklonite se!
Fridž, umrećemo!
Da li neko želi da igra s mladom?
Hoćeš kavgu? Hajde!
Nunčake.
Strava.
Uspele smo. -Idemo!
Hajde! -Požurite!
Pogledajte! -Da li je ono Spenser? -Bože.
Ne!
Spenser!
Ko si ti?
Ja sam dr Smolder Brejvstoun.
Spenser!
Kaže da mu se popneš na leđa. -Ko, ja?
Ne. Majlo! -Bože! -Šta on radi?
Stani. -Majlo!
To, Majlo!
Hajde!
Stižemo, Spenser!
"Pokažite ga suncu." Deko, dragulj!
Moraš ga pokazati suncu! Spremi se!
Hajde, Majlo! -Napred! -Hajde!
To!
Vikni mu ime. -Vikni mu ime. -Vikni mu ime!
Džumandži! -Džumandži!
Šta su rekli?
Džumandži?
To! -Pobedili smo!
Uspeli smo!
Spusti me dole... Spusti me dole, do đavola. Prestani! -Dobro.
Ovo ste tražili? Ovu stvarčicu?
Deko, bili ste neverovatni.
Da, to je fora s Majlom. Ima mnogo veština. -Majlo i Edi.
Majlo i Edi.
Šta ćemo da radimo sada?
Bravo, neustrašivi avanturisti. Spasli ste Džumandži. Opet.
A sada, uz vašu dozvolu, dr Brejvstoun, preuzeću dragulj odavde.
Štitiću ga svojim životom i vratiću ga na čuvanje
starešini u provinciji Ejvijen. Vaš posao ovde je završen.
Ceo Džumandži vam se zahvaljuje. I, nažalost, ovde se rastajemo.
Ne znam šta je šta je tužno u tome. Spreman sam da idem odavde.
Šta je?
Stvarno?
Narode, nećete verovati u ovo. -Šta je rekao?
Kaže da on... -On želi da ostane.
Kaže da neko mora ostati i paziti na ovo mesto.
I to da ima 75 godina i upravo je naučio da leti.
Ali neće moći da izađe. -Zna.
Majlo.
Samo što si mi se vratio. Sad te gubim zauvek.
"Ne možeš da me izgubiš, druže. Uvek ću biti s tobom."
To što sam bio tvoj partner
jedna je od najboljih stvari koje sam imao prilike da budem.
Kaže, "Hvala." -Ne, ne.
Hvala, Majlo.
To! -Čuvaj se, Majlo! -Ćao!
Napred, Majlo! -Zbogom, Majlo! -Ćao, g. Voker!
To je moj partner tamo.
Da je svako barem te sreće pa da ima prijatelja poput Majla.
Hajde, deko. Idemo kući.
Narode.
Hvala što ste došli po mene.
Uradiš li to opet, zaglavićeš ovde, Spenser!
Jer ja se neću vratiti!
Svi su dobro?
Da. -Deko, jesi li dobro?
Da, dobro sam.
Sveca mu.
Udarac. Četvrtasto. Kontraudarac. -Debelo pri dnu?
Debelo... Ne, debelo iznad R. -Dobro. -Iznad broja 2. -Da.
Udarac. Udarac. -Da. -Kontraudarac.
Onda me udari. O.
Da ti kažem nešto. -Starenje... -Znam. Starenje je užasno.
Starenje...
je dar.
Zaboravim to ponekad. Ali jeste.
Šta bi čovek još mogao poželeti?
Ćao, momci. Kako vam je prošao dan?
Stvarno sjajno. -Da.
Spenser me je naučio da igram video igricu.
Do đavola, ne.
Jesi li dobro, deko?
Da. Mnogo lepih sećanja ovde.
Edi. Edi, jesi li to ti?
Nora. Zdravo. -Zdravo.
Ćao, narode. -Ćao. -Ćao.
Šta ima, brate? -Kako ide posao?
Znaš kako je.
Moj menadžer je dao otkaz pre 6 meseci, preselio se u Filadelfiju.
Restoran je donekle u haosu od tada.
Teško je naći ljude koji stvarno znaju kako da rade ovo. Pa...
Ne moram da ti pričam to.
Treba li ti pomoć ovde?
Stvarno to misliš? Hoću reći, ja...
Bila bih počastvovana. -Pa...
Stvarno mi je drago što te vidim, Edi. -Takođe.
Odneću ovo tamo kuda sam pošla i...
Odmah se vraćam. -Morate i vi da dođete u Njujork.
Da, jedva čekam. -Ovaj tim, zauvek.
Zauvek. -Uvek.
Uvek i zauvek?
Da, održavajmo bliski kontakt. -Naravno, da. -Jedna stvar.
Možemo li se svi složiti? Nećemo se nikad vraćati tamo.
Već smo se složili za to. -U redu.
IMA JOŠ...
Izvinjavam se što je suviše kasno. Da, sad je ono vreme u godini.
Svima grejanje ne radi. -Nema problema.
Drago mi je što ste došli. Peć je ovamo.
Je li ono stara konzola za video igrice?
Da, verovatno. Pripada mom sinu.
Ja sam strastveni gejmer.
Nisam video ništa slično.
Izgleda da je urnisana. Možda ne bi trebalo da je dirate.
Preveo: Bambula
Preuzeto sa www.titlovi.com