Ima hiljade kilometara tunela ispod kontinentalnog dela SAD-a...
Napuštenih sistema podzemne železnice,
servisnih maršruta koje se ne koriste,
i napuštenih rudarskih okana...
Mnogi nemaju nikakvu poznatu svrhu.
Večerašnja oluja izaziva svakojake probleme širom Zaliva.
Pit Gidins reći će vremensku prognozu.
A mi ćemo vam pokazati šta bi se desilo Zalivu
ako se ostvare predviđanja nekih naučnika. Sve na Sedmici u 11.
Šta ima 12 miliona očiju, 192 miliona zuba
i prostire se od mosta Golden gejt
sve do Kula bliznakinja? To su Ruke širom Amerike.
6.400 km dug lanac od dobrih Samarićana koji se drže za ruke
kroz žitna polja, pored ljubičastih planina,
i širom ravnica punih voća, od Atlantskog do Tihog okeana. Tako je.
Ovog leta, 6 miliona ljudi isprepletaće se
da se bore protiv gladi u SAD.
Posetite svoju lokalnu prodavnicu ploča da saznate
kako možete postati deo Ruka širom Amerike.
Potrudi se ovog puta. -Propustio sam svoju šansu da odem u profesionalce.
Znaš šta? Trenutno, možeš otići
s nagradom od drugog nivoa,
ili možeš nastaviti za nagradu s trećeg nivoa.
Dobro. Šta ti misliš, Adi? Da stanemo ili nastavimo?
Ne gledaj u mene. Tebi je rođendan. -Hoću broj 11.
Da? -Ono? -Da. -Dobro.
Da, to.
Hvala, druže. -Nema na čemu.
Da. -Bolje bi ti bilo da joj ta majica ne izaziva košmare.
U problemu sam što sam osvojio ćerki majicu. To je nešto novo.
Prestravila se kad se to pojavilo na TV-u. Znao bi to da si bio tu.
Ko joj je dao to da gleda?
Znaš, snimaju nešto kod vrteške.
Treba da vidiš da li traže statiste. -Treba mi još jedno pivo.
Ne mogu ni da popijem pivo sad? Hoćeš na rolerkoster?
Adi, hoćeš li da ga isprobaš? -Rasele, znaš da nije dovoljno velika za to.
A sigurno ni ja to neću, stoga...
Zvekni krticu! -Da, zvekni krticu, druže.
Tako se to radi. -Koliko žetona?
Dva žetona. -Dva žetona! Dva žetona!
Adi, hajde u toalet. -Ne ide mi se.
Rasele? Rasele! Možeš li da pripaziš ćerku, molim te?
Pazim je.
Dušo, ne udaljavaj se, važi?
Glene. -Šta je? -Prestani. -Ništa ne radim.
Stalno praviš makaze. -Ja to bez ikakvog reda.
Daj, bre. -Šta je?
Bezveze je. Previše je radikalno. Dva čvora. Hajde.
Šta je? -Ovo je neverovatno. -Bože.
Nemoj to da radiš.
POTRAGA ZA VIZIJOM pronađi sebe
Ovo, zemlju i vodu,
podelio je na mesta odakle bi život mogao proklijati.
Planine, doline
i voda, bili su tamo gde treba.
Onda je Sotuknang otišao do Tajove i rekao,
"Hoću da vidim šta si uradio. A ja sam dobro uradio."
A Tajova je pogledao i rekao, "To je veoma dobro.
Ali nisi završio.
Sad moraš stvoriti raznovrstan život
i pokrenuti ga prema mom planu."
I otišao je u beskonačni svemir
i skupio je supstancu da stvori svoju pomoćnicu, Ženu Pauka.
"Pogledaj sve oko sebe, Ženo Pauče," rekao je Sotuknang.
"Ovde sad je beskonačni prostor,
ali u svetu nema radosnog kretanja. Svetu treba..."
Mi
Preveo: Bambula
DANAŠNJICA
Stigli smo! -Zašto!? -Ne, tata!
Jer previše spavate. -Dobro. -Hajde. Idemo.
Pažljivo. -Svejedno. -Prvo torbe u kuću.
Vidi, vidi. -Hajde.
Previše si star. -Znaš kako ide. -Ne osuđuj me.
Ne osuđuj me. Mališa. -Vaj-faj ne radi.
Ne treba ti internet. Imaš "Auternet". -Dobra fora.
Dobro. Kuc-kuc.
Ko je? -Ti. -Ko ti?
Otvori vrata.
Bože, šta nije u redu s tobom? -Možemo li da kupimo psa? -Ne, ne možemo.
Treba da trčiš dok smo ovde. -Džejsone, pojedi nešto.
Nešto. -Šta? -Kakav je to stav? -Zbog mene.
Izvinjavam se. Jupi, atletika.
Ne želiš više da trčiš? -Ti obožavaš atletiku.
Koja je svrha toga? -Olimpijada. -Neću se plasirati na Olimpijadu, narode.
Možeš uraditi bilo šta ako se tome posvetiš.
Mogu li da vozim dok smo ovde? -Ne. -Ne. -Tome sam posvećena.
Znate... -Kuda ćeš, Džejsone? Džejsone? -Kera i Hejli...
Poješću nešto. -Moraš da dođeš i pojedeš svoju hranu.
Kera i Hejli su vozile uz nadzor roditelja. -Nema potrebe da znaš
da voziš kad si atletičarka olimpijskog kalibra. -Bože. -Ti trčiš.
Trčiš po pesku. -Zašto? -Jer je teže, u redu?
Nema proklizavanja. Treniraš na plaži, kročiš na suvu zemlju,
onda poletiš. -Idemo na plažu?
Da. Kasnije. Kad se smestimo.
Na kojoj plaži? -Santa Kruz. Džoš, Kiti i devojke biće tamo.
Šta to radiš? -To je magični trik.
Ostavio sam ga ovde prošle godine. -Dobro. Daj da vidimo.
Ovo je sranje. -Sad koristimo ružne reči za stolom?
Kad usmeriš jedan prst prema nekome, dobiješ 3 prsta prema sebi.
Šta to treba da znači? To su 4 prsta usmerena prema tebi.
O čemu ti to? -Pogledaj. Vidiš li?
Jedan je palac, a on nije usmeren prema tebi. -Šta je u pitanju?
Mislim da ima post-traumatski stresni poremećaj. -Ona nije bila u Vijetnamu.
U redu? Izgubila se na 15 minuta. To je... -To može biti veoma strašno.
Ne, ne znaš šta joj se desilo. Svašta je moglo da joj se desi.
Dobro. Kako da je nateramo da govori?
Moramo je ohrabriti da crta, piše, pleše.
Bilo šta što joj može pomoći da nam ispriča svoju priču.
Ja samo hoću svoju devojčicu nazad.
Biće sve u redu.
Izvinjavam se. Ja ću...
Moram da zapalim cigaretu.
Ne shvatam zašto imamo letnjikovac pored plaže
a ne idemo na plažu. -A plaža ovde?
Koja plaža? -Ima plaža tamo. -To nije plaža.
To je zaliv. To je obala. Pričam o pravoj plaži,
s ljudima i peskom, luna parkom. -Tamo je gužva.
Ima čudaka
na toj plaži i neću da idem na tu plažu. Nećemo da idemo. -Dobro.
Otkazaću onda. -Dobro.
Samo je bezveze. Hoću reći...
Znam da se Džejson radovao tome. Ovo je prvo leto
da smo došli ovde otkako je baka umrla. Znam da mu je bilo teško.
Idemo pre mraka. -Da.
Da. Biće sjajno.
I uživaćeš.
Stvarno nećeš da me poljubiš?
Nećeš me poljubiti?
Gde ti je brat? Tvoj brat, gde je?
Ne znam. -Stvarno?
Džejsone?
Mama!
Dušo, zato ne možeš da se igraš ovde.
Zar se ovo nije desilo i prošle godine? -Zora, molim te.
Tako je. Šta mislite?
Tatica je kod kuće, dušo!
Rak!
Šali se, zar ne? -Ne šali se. -Ima kasetofon i ostalo.
Kožna sedišta. Pretinac za rukavice.
Tako je. Ima čak i jednu od ovih, dušo!
Znam šta ću. Čovek mi je pokazao šta da radim.
Malo zanosi ulevo, zato morate da ga držite.
Barem sam ga uzeo jeftino. -Hoćemo li svi stati? -Znate šta?
Razmaženi ste.
Razmaženi.
Da li ste znali da u vodi ima fluorida
koji vlada koristi da nam kontroliše umove?
Zaboravila sam. Nikoga ne interesuje smak sveta.
Možda bi nam mogao reći šta će se desiti,
a onda mi to možemo da zamislimo. -Možda me možeš poljubiti u anus, Zora.
Šta? -"Anus" nije ružna reč.
Zašto pričamo o anusima? -Zašto si to rekao? -Bolje bi bilo
da si koristio psovku u ovom slučaju.
Mama, vidim da se smeješ. -Ne smejem se. -Gde si naučio to?
Ne moramo uvek da pričamo.
Više me boli nego Megi
Jer me ortaci smaraju da izvadim travu iz kesice
Učipiću se sa 5 dolara. -Uzmi veliku flašu piva
To je klasika. -Učipiću se sa 5 dolara.
Zezam se s tom indonežanskom travom. -Šta znači "Učipiću se sa 5 dolara"?
U pitanju je droga. -Nije reč o drogi. To je strava pesma. Ne drogirajte se.
Džejsone, hajde. Uđi u ritam.
Tako je. Tako je.
Dobro došli u Santa Kruz.
Santa Kruz! Santa Kruz! -Dobro, kapiramo!
Santa Kruz! Santa Kruz!
Pet minuta. Čak ne možeš ni da pričaš. -Ne želim
pričati o tome ko ne može da priča. -Ras... -Šta će se desiti?
Ako joj se nešto desilo... -Šta će se desiti? Ona je otišla!
Bože. -Ne gledajte. -Je li mrtav? -Ne gledajte.
Da ne poveruješ.
JEREMIJA 11:11
MERLINOVA ŠUMA pronađi sebe
Ćao! -Ćao! Šta ima? -Ćao.
Mislio sam da ste rekli u pola 3. Gde je efikasnost, druže?
Mi Vilsonovi, ne žurimo. -Ćao.
Ćao. Vidi ti njega. -Da. Dobro došli u raj.
Naravno, druže. -Izgledaš prelepo. -Ćao. Kako si? -Hvala.
Devojkama će biti drago da te vide. -Šta ćeš? Mogu ti doneti pivo.
Beka! Lindzi! -Ne. -Ne? -Pogledajte ko je ovde. -Odgovor je ne.
Molim te. -Dovoljno je star. -Ne nerviraj je.
Ćao. -Ne seri. Imaš gliser? -Da, imam gliser.
Bravo, druže. To je strava. Šta si uzeo? Mali čamac? -Začepi.
Moraš se postarati da imaš neophodne stvari.
Imaš li gume za spasavanje? -Imam to.
Imaš li protivpožarni aparat? -Imam to. -Imaš li signalni pištolj?
Znao sam da ćeš zaboraviti na signalni pištolj.
Moramo otići tamo i odraditi duplu ekskurziju.
Mi smo s druge strane zaliva u odnosu na vas, zaboga.
Sigurno nećeš ništa da popiješ? -Ne, neka. Hvala. -Ovo roze je fino.
Sigurno jeste.
Da li lepo provodite leto? -Da, sjajno je.
Ne, omanji je, ali klasičnog dizajna, znaš? -Dobro si?
Da. -Šta je?
Samo mi je teško da pričam.
Shvatam to. Da, u potpunosti shvatam to.
Narode, hoćete li nešto? Imam pun bar ovde.
Ne, neka. Voda. -Hoćeš trećinu?
Hvala. -Dobro. Daću svojoj ženi lek.
Divno je, zar ne? -Izvoli.
Samo... -Da. -Šta kažemo?
Mrzim te? -Može. -Da?
Da. -Dobro. Nikad ne prestaje.
Ponekad razmišljam da ga ubijem. -Ništa se nije promenilo? -Ne.
Zapravo, nešto malo se promenilo.
Bože. Jesi li to nešto radila?
Samo malo, malčice. -Jebote. -Da.
Izgledaš kao što si izgledala prošle godine. -Hvala.
To mi je bio i plan. To malo može imati veliki učinak.
Nije da tebi treba nešto, kurvo.
Čoveče. -Šta je to bilo?
Samo glupi tunel. To je sve. -Igranje na plaži je za bebe.
Brat ti je uvrnut. -Samo mu je teško da se fokusira.
Ideš li u vodu? -Ne. -Zašto nećeš?
Da, zašto nećeš? -Kuda ćeš? -U toalet.
Zašto ne pišaš u okeanu? -Pec. Dupli pec.
Trostruki pec. Ne smeš da pričaš. -Začepi. -Ti začepi.
Poželiš li da si nastavila da igraš?
Ponekad, da. -Jer si bila veoma dobra, zar ne?
Da, dostigla sam svoj maksimum sa 14 godina.
Zar nismo sve?
Mislim da sam mogla biti filmska zvezda
da devojčice nisu bile rođene u pogrešno vreme. Išla sam u školu glume,
i imala rezervisane 2 reklame pre nego što sam upoznala Džoša.
Batalila sam audicije kad sam zatrudnela.
Onda preseljenje u San Francisko
mi je uništilo karijeru. Trebalo je stalno da letim u LA.
Samo je... Isuse. Pazi.
To je ludo. Bilo je mnogo ludih koincidencija u poslednje vreme.
Da, to je on rekao.
Nego, treba da se vratimo u naš stan. -Da.
Vreme je za votku. -Da. Zasigurno.
Da. -Dobro. Spakujmo se. -Dobro.
Gde je Džejson?
Džejson. Gde je Džejson? -Gejb.
Gde je Džejson? Džejsone?
Džejsone?
Džejsone? -Džejsone! -Džejsone? -Džejsone!
Gde si bio? -Bio sam u toaletu. -Ne! To se ne radi.
Ne smeš odmagliti bez da mi kažeš. Izvini.
Dobro, dobro. Sve je u redu.
Sve je u redu. Dobro. -Nemoj to da mi radiš.
Jasno? -Izvini. -Spremiću se da pođemo.
U redu? -Idemo. -Da. -U redu?
Ne brini. -Da, mi smo... -Hjuston Astrosi su bili u osnovi kratki
s jednim svakodnevnim igračem u sezoni.
Videla si im novi auto, zar ne? Morao je to da uradi.
Morao je da kupi to čudo da me zeza. -Misija je uspela.
Ne trči unutra.
Način da iznerviraš mamu. -I evo nečega
što ne viđate svakog dana: produžeci u Minesoti. -Laku noć.
11-11, nerešeno u sedmoj izmeni.
Holister, koji je poznat po svojoj brzoj lopti pri kraju izmene...
Jesi li dobro?
Samo ću da gledam najvažnije trenutke iz meča Džajantsa, u redu?
Videćemo se kasnije u magičnoj sobi. -Laku noć.
Laku noć. -Isključi telefon.
Skini masku.
Pomislila si da sam mrtav? -Ne. Samo...
Samo nisam znala da li si se izgubio ili su te oteli...
Teroristi ili perverznjaci?
Drži se ti mene, a ja ću te zaštititi, u redu?
Pogledaj.
11:11.
Vreme za spavanje.
Ko je ovo?
Razmišljao sam da kupim ribolovačku opremu sutra.
Četiri pecaljke, da možemo svi pecati na doku. Znaš?
Naravno, tu je i gliser.
Samo kažem, mogli bismo da izađemo na pučinu...
Ne pokušavam nikog da prisilim.
Gejb, hoću da idem. -Kuda pokušavaš da odeš?
Ne mogu da budem ovde. Previše je.
Ozbiljna si? -To što sam ovde...
Imam osećaj kao...
da ima
crni oblak koji lebdi nad mnom, i...
Ne osećam se sva svoja. -Mislim da si to ti prema izgledu.
Dobro. Da.
Kad sam bila dete, otišla sam na ono šetalište sa svojim roditeljima.
Odlutala sam. Ne znam zašto. Samo jesam.
Završila sam u onom hodniku s ogledalima.
Bila je još jedna devojčica tamo unutra.
Izgledala je kao ja. Ista ja.
Ali bila si u hodniku s ogledalima... -Ona nije bila odraz.
Bila je stvarna.
Ona...
Otrčala sam što sam brže mogla.
Čitav život, ja...
Osećam da i dalje dolazi po mene.
Dobro, šta god da se desilo, desilo se odavno, zar ne?
Znaš kako se ponekad stvari nameste? -Da. -Znaš, kao slučajnosti.
Otkako smo ovde, dešavaju se sve više i više.
Mislim... Imam osećaj kao da se ona približava.
Ko? Devojčica iz ogledala?
Ne veruješ mi. -Verujem ti.
Verujem ti. Obrađujem to. U redu?
Samo
ne mogu da verujem da si to držala u sebi toliko dugo. Hajde.
Znaš da sam ovde, zar ne? Prilično sam siguran da bih mogao da te prebijem,
pa ako izgleda kao ti, onda...
Dobro. Loša šala. U redu.
Izvini. Ja sam kriv. Samo pokušavam da te oraspoložim.
Sranje. Nestalo je struje. Savršeno tempirano.
Zato Džoš ima agregat. Bože! Do đavola!
Isuse! Nestalo je struje. Vrati se u krevet.
Neka porodica je na našem prilazu. -Šta?
Nema nikakve porodice na našem prilazu.
Ko je to?
To je porodica. Šta je, plašite se porodice?
Baukova porodica. -Dobro. Dosta s tim.
Ne.
Šta je? -Zora, daj mi svoj telefon.
Nisam na njemu. -Zora! -Izvini.
Neko je napolju? -Samo neka porodica stoji napolju.
To su verovatno komšije. -Zezaš me, zar ne?
Zdravo. -Plašim se. -Zovem se Adelejd Vilson.
Da li stvarno zoveš policiju sad? -Mi smo na Sigal putu 2311.
Sve je u redu. Nestalo je struje. -Četiri uljeza su na našem imanju.
U redu, naravno, dobro. -Da. -Znaš šta? -Šta?
Ja ću ovo da rešim. -Ne, nećemo.
Saznaću ko su... -Šta? Ne, nisu, ali znam da hoće.
Saznaću šta žele i sve će biti u redu.
Gejb. -Smiri se, u redu? -15 minuta? Ne, ne, to je predugo.
Brate. -Ne, nećete, ne razumete. Mi...
A da svi pokušamo da se smirimo... -Gejb. -Tata. -Budimo trezveni,
i sve će biti u redu. -Ne, ne. Samo malo, samo malo.
Samo trenutak... Gejb.
Pokušavam da se odmorim, a cela moja porodica je poludela.
Ćao. Mogu li vam pomoći?
Dobro. Ako ste došli da plašite ljude,
mislim da ste odabrali pogrešnu kuću za to.
Zora, obuj patike.
Lepo sam vas zamolio. Sad idite s mog imanja.
Dobro, zovimo policiju. -Zvala sam. Stižu za 14 minuta.
Šta? 14 minuta? Dobro, dobro.
Džejsone, daj mi palicu. -Kakvu palicu?
Bejzbol palicu. Palicu. Ima jedna u orm... -Evo, evo.
Hvala. -Gejb. -U redu, samo malo.
Ja ću ovo rešiti. Pokušajmo ovo opet. -Gejb. -Ne, ne.
U redu. -Gejb! -Mogu ja ovo.
Mislio sam da sam vam već rekao da se sklonite s mog imanja.
U redu? Ako želite da divljate, možemo to.
Policija stiže.
Idu okolo. Da li su zadnja vrata zaključana?
Moj prozor je otvoren. -Zora, ne! Gejb, Džejson!
Ozbiljan sam, čoveče! Slomiću ti glavu.
Da sam na tvom mestu...
Gejb.
Ključ. -Kakav ključ? -Prokleta skrivalica za ključ.
Skrivalica za ključ?
Kakvo to belačko sranje...
Sranje.
Mama? -Samo budi blizu. -Šta se dešava?
Šta? -To smo mi.
Nemamo ništa ovde. Ovo je naš letnjikovac.
Gejb. -Danas smo došli, stoga... -Nekad...
davno...
beše devojčica.
A devojčica je imala senku.
Njih dve su bile povezane,
vezane zajedno. Kad je devojčica jela,
davana joj je topla i ukusna hrana.
Ali kad je senka bila gladna, morala je da jede zeca,
sirovog i krvavog. Na Božić,
devojčica je dobila prelepe igračke,
mekane i fine.
Ali senkine igračke su bile veoma oštre i hladne, isekle bi joj prste
kad bi pokušala da se igra s njima.
Devojka je upoznala lepog princa i zaljubila se,
ali senka, istovremeno,
srela je Abrahama.
Nije joj bilo bitno da li ga voli ili ne.
On je bio vezan za devojčinog princa, ipak.
Onda je devojka rodila svoje prvo dete,
prelepu devojčicu. Ali senka,
ona je rodila malo čudovište.
Ambre se rodila smejući se.
Devojka je rodila drugo dete, ovog puta dečaka.
Morali su da je iseku i izvade joj ga iz stomaka.
Senka je morala da to sve uradi
sama. Nazvala ga je Pluton.
Rođen da voli vatru.
Senka je mrzela devojku
mnogo veoma dugo
sve dok jednog dana senka nije shvatila
da je Bog testira.
Izvinite.
Šta hoćete? Možete uzeti moj novčanik.
Možete uzeti auto. -Gejb.
Da.
Možete uzeti gliser, baš me briga. -Niko ne želi gliser, tata.
A ovo? Odvedite me do bankomata...
Šta ste vi ljudi?
Mi smo Amerikanci.
Veži se za sto.
Adi, ne radi to. Možda treba da odsečem
nešto s tebe.
U redu je.
Samo...
Nemojte povrediti moju decu.
Ej.
Skloni ruke s mene. -Gejb, ne. -Ne, stani. -Tata. -Stani. Stani.
Skloni se od mene, čoveče. -Slušaj, Gejb...
Stani. Gejb. -Molim te, prestani!
Prestani, molim te! -Gejb. -Prestani. Prestani.
Stani... Molim te! -U redu. U redu.
Mama. -Devojčice. Trči!
Idi.
Hoćeš mene, zar ne?
Ne. On ne ide. -Pažljivo.
On ima preku narav.
Ne, ne, ne to sranje.
Ne. Ne. -Dobro.
Plašim se. -Pogledaj me.
Bićeš dobro.
Pokaži mu jedan od tvojih trikova. -Dobro.
Idite da se igrate, dečaci.
Nemojte da zapalite kuću.
Prestani, čoveče. Molim te prestani.
Ne, prestani.
Molim te. Ne zezaj, čoveče, prestani.
Stani!
Imam porodicu, čoveče. Molim te nemoj. Ne.
Šta koji kurac?
Skloni se s mog auta!
Jesi li... Dođi ovamo. Dođi... Do đavola, dovlači svoju guzicu ovamo.
Rekao sam, "Dođi ovamo." Mala, tebi govorim.
Šta hoćete?
Šta?
Šta hoćemo?
Hoćemo da vam uzmemo vreme.
Čekamo na ovaj dan veoma dugo.
Ja to zovem Odvezivanje.
To je tvoje.
Vuče ulevo. Vuče u prokletu levu stranu.
Džejsone.
Dušo. Hajde.
Idemo!
Ključevi.
Mama! -Zora!
Ovuda! Hajde! Brže!
Hajde, hajde.
Idemo, idemo!
Džoš? Šta je to bilo? -Šta? -Čula sam nešto napolju.
Dobro. -Šuštanje. Kao da neko hoda.
Osoba hoda oko naše kuće.
Verovatno je veverica. Šta znam. -Da li bi ustao i pogledao?
Zauzet sam. Ja sam... Zauzet sam. Stoga...
Možda je dostavljač pice. Možda su devojke naručile picu.
Ustani i pogledaj. Plašim se.
Ne želim. Hoću da ostanem ovde dole.
Hoću da ostanem na svom udobnom mestu. -Ustani i pogledaj. -Isuse Hriste.
Ofelija, upali svetla. -Palim svetla.
Kao da sam čula da se i agregat pali.
Šta ti znaš o agregatu?
Možeš li da ne budeš kreten na 2 sekunde?
Samo pogledaj. -Dobro. Gledam. Uzeću dvogled.
Ništa ne vidim. Vidim prelepe zvezde. -Da li stvarno gledaš?
Da, gledam. Sranje. Ne, da, ja... Ima nešto tamo napolju.
Ne zezaj se sa mnom, Džoš.
Ne zezam te. Ozbiljan sam. Ima nešto tamo napolju. Pogledaj.
Pogledaj iza auta. -Gde? Ne vidim. -Pored auta.
Pogledaj. -Ne mogu... -Sranje. -Šta je?
Bože, To je O Džej. To je O Džej Simpson.
Šta nije u redu s tobom? Ozbiljno. -Ofelija, pusti mi nešto od Bič Bojsa.
Puštam "Good Vibrations" od Bič Bojsa. -Stvarno? -Zašto da ne?
Ovo nam je poslednja noć ovde. Zabavimo se malo. -Ofelija, smanji to.
Smanjujem "Good Vibrations" od Bič Bojsa.
Da li bi se smirila? Nikog nema napolju. Vrati se gore.
Doći ću za nekoliko minuta. Sve će biti u redu.
Šta se dešava? -Ništa.
Ništa, narode. -Isuse. -Agregat se upalio.
Pokušavamo da rešimo to. Vratite se na spavanje.
Samo zato što smo u svojim sobama
ne znači da spavamo. -Dobro. Šta znam. Vratite se u svoje sobe.
Narode, moramo otići odavde tačno u 10 ujutru, stoga...
Alo? -Bože.
Džoš!
Molim te stani. -Zaustavljam "Good Vibrations" od Bič Bojsa.
Ofelija...
Ofelija, zovi policiju. -Dobro.
Puštam "Fuck tha Police" od N.W.A.
Džoš, treba nam tvoja pomoć.
Adi!
-Ne!
Ne!
Idite, idite. Bežite.
Dođi ovamo! Prati me!
Da.
Hajde, Zli Džoš! Hajde!
Ne!
Hajde! Do đavola.
Ne, ne. Molim te. Ne, ne.
Ne! Ne, ne. Ne, Zora. Ne!
Molim te, molim te. Ne! Ne!
Molim te, ne! Ne, ne.
Bilo je otključano. -Gotovo je s čamcima.
Završio sam s čamcima.
Ne mogu da verujem da su mrtvi.
Zašto rade ovo? -Žao mi je, ali svi naši operateri
zauzeti su trenutno. Molim sačekajte, i prvi sledeći dostupni operater će...
U pitanju je ludilo. -Žao mi je, ali svi naši operateri
zauzeti su trenutno. Molim...
Kako to da nas policija drži na čekanju cele noći? Ne kapiram.
Ima previše blizanaca, čoveče.
Koliko će ih biti od svih?
Šetalište samo što se nije zatvorilo, i gomila nas samo što je izašla,
i išli smo prema svojim automobilima kad se napad dogodio.
Sranje. -Ne koristi ružne reči. -Mislila sam
da se to neko pretvara, a onda smo videli crveno.
Videli ste crveno? -Da, nosili su crveno.
Nisu izgledali kako treba. Imali su makaze,
i prilazili su ljudima u masi
i ubadali ih. -Rekli ste da su ubadali ljude?
Da, to je bio haos, a onda smo mi počeli da bežimo.
Odakle su došli? -Šta? Ne znam.
Neko je rekao da su dolazili iz kanalizacije.
Kanalizacije? Dobro, koliko ih...
Žao mi je. Mislim da dolaze. -Gospođo?
Gospođo? Dobro. Čvrsto se nadamo da je sve u redu tamo.
Prerano je reći šta se tačno dešava,
ali izgleda da smo usred
brutalnog i zastrašujućeg napada
ljudi obučenih u crveno, koji nose makaze, i čine
ono što se može opisati samo kao zlodela nad ljudima
koji su izašli u grad u petak uveče. -I oni izgledaju kao mi.
Oni to još ne znaju. -Krise, prekinuću vezu s tobom.
Dobro. -Imamo nove snimke koji stižu od tamo.
PRIJAVLJENO JOŠ INCIDENATA S UBADANJIMA
Ovde, vidimo čoveka obučenog u crveno koji...
Ovo izgleda da je grupa osoba
uključenih u nekakve demonstracije ili protest.
Trenutno nije jasno da li su i kako ovi ljudi povezani s napadima.
Šta je to? -Oni formiraju nešto što liči
na ljudski lanac. -To su oni. -Šta to rade?
Ne znam, ali za to bi bilo potrebno mnogo koordinacije.
Ako su deca prisutna
i gledaju nas trenutno, udaljite ih.
Nismo sigurni šta će se desiti.
Moramo da idemo. -Šta? Šališ se, zar ne? -Zora, Džejsone, pomozite ocu.
Stanite, poludela je. Kuda bismo otišli? -U policiju, zar ne? -Ne.
Moramo da odemo i da se ne zaustavljamo. Idemo uz obalu.
Idemo u Meksiko. -Meksiko? Dobro.
Imamo sve što nam treba ovde.
Hranu, vodu, agregat. Ovde smo bezbedni onoliko koliko ćemo biti i drugde.
Reci to Džošu i Kiti. Evo ih ovde.
Plašiš decu. -Prekasno.
Razmišljaju kao mi. Znaju gde smo.
Neće stati dok nas ne ubiju ili mi njih.
Onda napravimo neke zamke ili slično. Nešto u fazonu "Sam u kući".
Tako, ako ona dođe... -Samo mi reci da se nisi pozvao na "Sam u kući".
Znaš o čemu govorim. -Gejb. Isplanirali su ovo.
Imaju prednost. Vreme je da se beži,
a ne da seješ po podu mikro-mašine. -Šta su mikro-mašine?
Šta je "Sam u kući"? -Nikud ne idemo, i tu nema rasprave.
Ti više ne donosiš odluke!
Dakle... Da li ovo znači da ćemo im uzeti auto?
Hajde, hajde. Kod koga su ključevi?
Hajde.
Idemo. -Ulazite u auto.
Ja vozim. -Nema šanse. -I ja sam joj rekao ne.
Tati je noga povređena. Ti imaš lisice na rukama. Nije bezbedno. Ja vozim.
Zora, ne. -Imam najviše ubistva u porodici.
Nemaš najviše ubistva. -Ubila sam obe bliznakinje.
Netačno. Upravo sam ubila onu drugu. -Ja sam ubio Kiti.
To je jedan, jedan, jedan i dva. Ja sam ubio dvojicu.
Ubio sam sebe i Džoša, stoga...
Zo... Nije bitno. Zora, idi pozadi.
Pogledajte! -Ne. -Sranje. Podigni prozore.
Podigni prozore.
Dobro. Treba da...
ideš u rikverc.
Vežite se.
Zora!
Gde je? Jesam li je sredila?
Tamo je! Isuse!
Zora. -Pažljivo.
Ideš prebrzo!
Mrtva je sada, zar ne?
Šta to radiš? -Mama. -Kuda ide? Stani... I otišla je.
Vaša mama je napustila auto.
Je li ono naš auto?
To je onaj što izgleda kao ja.
Sranje. Šta je?
Ostanite u autu. Zaključaj vrata.
Šta ona radi?
To je zamka.
Izađite.
Molim te.
Ne.
Džejsone. Džejsone!
Džejsone? -Džejsone!
Džejsone! Ne! Ne!
Adi! -Mama!
MERLINOVA ŠUMA pronađi sebe
Ovde. Možemo se sakriti ovde. -Dobro.
Verovatno imaju zavoje i ostalo. -Dobro.
Mama zna šta da radi.
Pogledaj.
To je red.
Izgleda kao neki otkačeni umetnički performans.
Gde je on?
Kako mora da ti je bilo da odrastaš s nebom.
Da osećaš sunce, vetar, drveće.
Ali tvoji ljudi su to uzimali zdravo za gotovo. I mi smo ljudi, znaš.
Oči, zubi, ruke, krv.
Isti vi.
Međutim, ljudi su
napravili ovo mesto.
Verujem da su shvatili kako da naprave kopiju tela ali ne i duše.
Duša ostaje jedna, dele je dve osobe. Stvorili su Vezane,
kako bi mogli da ih koriste da kontrolišu one iznad. Poput marioneta.
Ali nisu uspeli, i napustili su Vezane.
Generacijama, Vezani su nastavili bez kursa.
Svi su poludeli ovde dole.
A onda, postojale smo i mi.
Potrudi se ovog puta. -Propustio sam svoju šansu da odem u profesionalce.
Sećaš li se?
Rođene smo posebne.
Hoću broj 11. -Da?
Adi, hoćeš li da ga isprobaš?
Bog nas je spojio te noći.
JEREMIJA 11:11
Nikad nisam prestala da mislim o tebi.
RUKE ŠIROM AMERIKE 1986.
Kako je moglo biti. Kako si mogla da me povedeš sa sobom.
Godinama nakon što smo se srele...
Čudo se dogodilo.
Tad sam ugledala Boga, a on mi je pokazao put.
I ti si to osetila.
Kraj našeg plesa, Vezani su videli da sam ja drugačija.
Da ću ih spasti patnje. Našla sam svoju veru
i počela da se pripremam.
Bile su potrebne godine da se isplanira.
Sve je moralo biti savršeno.
Nije bilo potrebno samo da te ubijem. Bilo mi je potrebno da ostavim utisak
koji će ceo svet videti.
Došlo je naše vreme. Naše vreme za ovde gore.
I kad pomislim, da nije bilo tebe,
ja nikad ne bih igrala.
Dušo moja. Našla sam te.
Vidi. Vidi.
Nema ih više. U redu?
Ne mogu te povrediti.
Razumeš li?
Ne. Sve će biti kao i pre.
Da.
Ona nije bila u Vijetnamu. U redu? Izgubila se na 15 minuta. To je...
To može biti veoma strašno. -Ne, ne znaš šta joj se desilo.
Svašta je moglo da joj se desi. -Dobro, dobro.
Kako da je nateramo da govori? -Ohrabrite je da crta,
piše, pleše. Bilo šta što joj može pomoći da nam ispriča svoju priču.
Ja samo hoću svoju devojčicu nazad.
U redu? Otišla je. Ona... -Rekla sam ti da paziš na nju.
Da. Da. -Pogledaj se. -Nisam ja kriv što je otišla. -Pogledaj se.
Nisam ja kriv što je... Da, pogledaj mene. Pogledaj sebe!
Preveo: Bambula
Preuzeto sa www.titlovi.com