Ovo je istinita priča
LONDON, 12.06.1988.
LONDON,KANADA 12.06.1988.
Niko nije rođen loš.
Kao i bilo šta, potrebno je vežbanje.
I kada konačno shvatiš da dom
nije mesto gde boraviš ili koje možeš pronaći na mapi,
loše... postaje ono toplo mesto gde je sve moguće.
- Dobar dan, gospođo. - Zdravo.
- Zašto ne otvoriš te fioke i uzmeš neke stvari.
Molim vas, stavite novac u aktovku.
Hajde.
- Bez pakovanja sa bojama i bez tihih alarma.
Razumeš?
- Da gospodine. - U redu.
Molim drugu fioku.
Lepo i polako.
Hej, ne brini.
Sve će biti u redu, neću te povrediti.
- U redu, idemo u trezor.
Idi u trezor.
- Izvoli.
- Oh da.
Dođi tatici.
Pažnja svim jedinicama.
Imamo više izveštaja o 1082 u toku.
Osumnjičeni nosi crvenu jaknu i kapu.
Naoružan je.
- Sranje.
- Ne mrdaj.
- Ne mrdam gospodine. - Stoj mirno.
- Nisam ništa uradio.
Imaš pogrešnog momka.
- Da, mislim da sam upravo bio svedok, pljačke banke.
Da, upravo sam bio svedok oružane pljačke
u banci Zlatna kruna.
Kučkin sin me je skoro pregazio.
On je nosio,
ne znam, crvenu jaknu.
Imao je plavu kosu.
Imao je dugu kosu, hipi jebem mu mater, ne znam.
I krenuo je na zapad autoputem.
Krenuo je na istok prema Temzfordu.
U redu.
Uhvatite tog karoljuba.
Zdravo.
I tri, dva, jedan.
- Hej, kako ste?
- Divno, sećaš me se?
Da, da, da, od poslednjeg čitanja propovedi.
Poslovi, rastući prihodi, prilike,
moraju se stvarati iz dana u dan
kroz poduhvat slobodnih muškaraca i žena.
Za siromašne.
- Da.
Potreban im je brz rast
koju samo ekonomska sloboda može doneti.
- Tako je, reci im Roni.
- Samo pokušavam da shvatim šta se ovde dešava.
- Oh, izvinite.
- Kao što sam rekao drugom policajcu,
neki tip mi je dao kaput i šešir, to je sve što znam.
- Kakva je to gužva?
- Preko puta je pljačka.
- Šta stvarno?
O moj Bože.
Gde je taksi linija?
- Sve smo ih očistili. Samo nastavi da se krećeš.
- U redu.
I sretno.
Hajde ispočetka. Izašao si iz banke...
''Na prodaju''
- Prodajete ga?
- Da.
- Lepo.
- Želiš li da ga provozaš?
- Ne, ne, mislim da ću samo, samo ću ga uzeti.
Hvala.
Sviđa mi se, hvala.
Oh, brz je.
Hvala vam.
- Dakle,rekao je 50 dolara ako staneš pored sporednih vrata
umesto prednjih.
- O moj Bože, naravno da jeste,
naravno da jeste,jebemti.
Vajtmen zna da će ljudi koristiti drugi ulaz
samo da izbegnu donacije.
Držao je čist put za bekstvo.
Da li je ovo on?
- Vi ste odeljenje za ubistva?
- B i E (provale i upadi), detektiv Snajds.
Pogledaj dobro.
- B i E su na poslu u banci?
- Da.
Ja sam jebeni drkadžija za sve zanate.
Da ili Ne?
- Ne. - Ne, super.
Da li je neko video ovog tipa?
- Čekaj, čekaj da vidim.
Oh sranje, da.
Mislim da sam ga video kako ulazi u auto i odlazi.
- Jebem ti.
- Da, jebem ti to, izgleda da taj tip ne može da me uhvati.
Isti onog jebača koji je preuzeo ime Robert Vitman,
odradio 59 pljački novca i dragulja,
o'ladio bankarstvo za 2.339 miliona dolara.
Zašto sam to uradio?
U ovoj ekonomiji, sranje,
zašto jebote ne.
4 GODINE RANIJE
- Sudijo, ovo je priča o klincu
koji nikada u životu nije imao šanse.
Uvek kažem
ne sudi me po mojoj prošlosti,
jer više ne živim tamo.
Ali moram reći, jedna od pet najboljih sudnica u mom životu do sada.
Mislim, pogledajte samo lajsne na krunama.
- Gilbert zaslužuje šansu.
Zaslužuje odmor.
- Evo u čemu je stvar, niko ne voli da odrasta u siromaštvu.
Za mnoge od nas koji to rade,
samo je pitanje vremena kada ćete završiti
sa ove strane klupe.
Čekaj, evo dela gde je moj sud imenovao advokata
i govori o tome kako me je društvo napravilo
i kako su me roditelji napustili
i kako mi život u hraniteljstvu nikada nije dao šansu
ili porodicu koju zaslužujem.
Sistem nije pokvaren, ovako je izgrađen.
Sačekajte malo.
- Zato što po mom mišljenju, vaša visosti,
sistem nije pokvaren, ovako je izgrađen.
- Gilbert Galvan mlađi,
s obzirom da je prevara sa čekovima nenasilni prekršaj,
ovim vas osuđujem na 18 meseci
u Kazneno-popravnom domu Svetog Josifa.
Da, to je fer.
Ali znate,
nije važno koliko puta padneš.
Važno je kako se digneš.
I upravo sam to uradio.
Kazneno-popravna ustanova Sveti Josif ŠEST MESECI KASNIJE
Tako nekako.
Dve moje omiljene reči,
''minimalna sigurnost''.
Ali moje prve tri,
''Dobrodošli u Kanadu''.
Kanadska granica 1/2 milje napred
OTAVA april,1985.
Kada stvari krenu južno, ponekad morate ići na sever.
A u ovom slučaju, Otava je bila otprilike toliko severno
koliko sam mogao da stignem.
- Tu je dobro.
Hvala, gospodine.
Jebemti.
Odbegli osuđenik
nikada ne zvuči dobro u molbi za posao.
I pošto se zločin nije isplatio, kao nekada,
morao sam prvo da vidim kako će se direktan pristup isplatiti.
''Volite sladoled ?'' ''Potreban dostavljač''
- Gospodine, možete li ostaviti malo sitniša?
Nemam ništa.
- Ni ti ni ja, ortak.
Š'a ima?
- Imam fakultet i prodajem sladoled.
Šta mogu da učinim za vas?
- Šta mogu da učinim za vas?
Nisam vozio bicikl neko vreme,
ali kažu da je to kao vožnja bicikla, pa.
- Volim to.
Smešno.
- Dobro.
- Ovde si zbog posla?
- Da gospodine.
Da, jesam.
Da li mogu da nosim jedan od ovih?
- Samo popunite ovo i trebaće mi neka lična karta.
- Oh,
Lična karta.
Ostavio sam ličnu kartu u autu.
Odmah se vraćam.
Sranje.
Hej, imaš li ličnu kartu u novčaniku?
- Da zašto?
- Daću ti dva dolara za to.
- 2 dolara, gubi se odavde, to je moja lična karta.
- Daću ti pet dolara.
U redu, daću ti 10 dolara za to.
- 22.
- 22?
Ok dobro.
Požuri, požuri.
U redu.
Robert Vajtmen OVO SE STVARNO DOGODILO
Oh, Kanada .
- Pretpostavljam da si sada ja.
- Robert Vajtmen
Valjda jesam, hvala.
Ok, izvoli.
g. Robert Vajtmen.
Zaista sam uzbuđen zbog ovog posla.
- Da, ja takođe.
- Volim prsluke.
Većina begunaca
bude uhvaćeno u prva 72 sata.
I obično je u ukradenom autu
ili u stanu devojke.
Crkveni hostel sa besplatnim pansionom
retko izlazi u novinama.
- 'Alo?
- Izvinjavam se.
Nema ulaza posle 23h.
- Koliko je - 23:01?
- Upravo zbog toga ne mogu da te pustim unutra.
Izvinjavam se. - Šta?
Hajde, mislio sam da su vrata crkve uvek otvorena.
- Pa, čak i Bog ima svoja ograničenja.
- Bog bi me pustio unutra.
- Poznaješ li Boga?
- Da.
- Oh da?
- Da.
Molim vas.
- U redu, u redu, u redu,
požuri, požuri, požuri.
- Hvala vam.
- Da. - Hvala vam.
- Idemo ovde gore.
To je pet zvezdica.
- Bez pića, bez droge.
- Nema zabave.
Primljeno k znanju.
- Tvoje ime?
- Robert Vajtmen.
- Mesto rođenja?
- Kalgari.
- Razlog dolaska na istok?
- U prolazu.
Imam posla, kod kuće,
ali sada radim nešto privremeno.
- Dobro.
- Da, kao što je mama uvek govorila,
nisam savršen, ali sam dovoljan.
- "Loše stvari se dešavaju dobrim ljudima."
- Pročitali ste Kušnera?
- Da.
Žena, porodica?
- Jok.
Ali sam na raspolaganju.
- Evo.
Bilo koji slobodan krevet u toj sobi.
- Dobro, a kako se zoveš?
- Andrea Hadson.
- Laku noć g. Vajtmen.
- Veličanstvena noć.
Gospođice, da li je to bila gospođica Hadson?
- Da.
- Dobro, super.
Zdravo dame, sladoled?
Ma hajde.
Hajde, hajde, hajde.
Samo uzmi jedan.
Samo jedan, hajde, hajde, hajde.
Sladoled !
Hoćeš sladoled?
- Je li to prsluk?
Ok hvala.
Želim vam prijatan dan.
Eto ga.
Želim jedan?
Hej.
- Nema ulazaka posle 23, Vajtmene.
- Hajde.
Hajde.
- Ne.
- Ne bi me mogla zadržati, čak i kad bi pokušala.
- O Bože.
- U redu, idemo.
Savršeno.
Molim vas.
Ah, hvala ti.
Idemo.
To ti kažem.
Čuvaj se. Želim ti prijatan dan.
Hvala Vam mnogo.
Mogu li zadržati kusur?
Hvala vam.
Sladoled !
Hej, kako si?
Hoćeš sladoled?
- Ne hvala. - Vruće je napolju.
- Dobro jutro, Džeri.
Šta se dešava?
- Smanjuju osoblje da bi se fokusirali na kamione.
- Šta?
Mora da me zajebavaš.
Pa, dobro, dakle,
mogu li bar da dobijem poslednji ček?
- Voleo bih da mogu da pomognem, ali bez otpremnine.
- Kako to misliš?
Znači nećeš mi platiti?
Duguješ mi oko 200 dolara.
- Izvini druže.
- Koji kurac?
O moj Bože, hajde.
Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne, Džeri, molim te, hajde.
Mislim, šta sad da radim?
Hajde.
- Ista stvar koju ja radim,
nađi novi posao.
- Znaš šta?
Možeš zadržati svoju dugu, jebeni ljubičasti, žuti, narandžasti
jebeni prsluk.
Znaš šta?
Ne, ja ću zadržati prsluk.
Zadržaću ga.
Jebi se, Džeri.
- Zovem se Ben.
- Jebi se, Ben.
- Hej. - Hej.
- Šta da ti donesem?
- Imaš li nešto da se onesvestim?
- Imam bejzbol palicu.
- Počnimo sa pivom.
- Naravno.
- Hej draga, još jedna runda ovamo, a?
Svaki grad ima svog kralja.
Tipa koji ima sve u džepu
i niko ne shvata da ih drži u šaci.
U Otavi, taj tip je bio Tomi Kej.
Samo još nisam znao.
- Skladište je pretreseno,
Rajli kaže da ima policajce, stanodavce, uterivače dugova,
koji mu kucaju vrata.
Treba mu više vremena.
- Pa, kao što uvek kažem,
ubij ga sa uspehom, sahrani ga sa osmehom.
A ako to ne uspije,
uvek imamo dve ruke, osam zglobova, jedan ishod.
Evo.
Reci Rajliju i ostalim bljuvačima,
ako ikad ponovo zakasne, neće me čuti kako kucam.
- Razumem, šefe.
- Da.
Svako ko kaže da novac ne može kupiti sreću
neka prebaci pare na moj račun.
- Hej, imaš li problem, druže?
- Ko? Ja?
- Da.
- Ne, gospodine.
To je više situacija sa pićem nego problem.
Mislio sam bez nepoštovanja.
- Nazovi to izbegnutim metkom.
- Da, otporan sam na metke.
Izvinite.
- Hej, hej, hej, momci, kako ide?
Hej, kako napreduje kriminalno carstvo?
Pa, u piću i plesačicama nema zločina.
- Pa, pretpostavljam da ti zelenašenje dobro ide
pod ovim krovom,zar ne?.
- Ne znam ni kako da napišem te reči.
Ali kladim se da bi tvoj šef mrzeo da čuje
kako me opet uznemiravaš bez naloga.
Osim ako ga imaš.
- Još ne.
Ne,
ali dolazi.
- Obavesti me.
- Da, javiću ti.
- Ja ću zauzeti poziciju.
- Oh, jebi me.
- Pojeo ti novac.
- Hajde ti stigni do asteroida,hoćeš li?.
- Izgleda kao gubitnik.
- Hej ti.
- 12 je daleko iza 11 Vajtmene.
- Da, nisam došao da spavam.
- Nikada nisam mislio da ću doći u Kanadu
da pronađem američki san,
ali stvari se odvijaju na smešan način.
Osetio sam priliku da prestanem da trčim
i počnem da hodam pravo.
Hope je počela da mi pristaje.
I sve je to bilo zahvaljujući njoj.
- Treba li nešto da znam o tebi?
- Kao šta?
- Pa, imaš li neke ciljeve?
- Da.
- Zabavne činjenice?
Mrtva tela u podrumu?
- Leševa?
Ne da znam, ne, ne mislim tako.
Pa, ne, ne.
- U redu.
Šta je sa tvojom porodicom?
- Pa, moj tata živi na zapadu.
On mi je našao posao na koji čekam.
Moja majka, nisam je video neko vreme.
Davno nas je napustila.
- Jesi li ikada pokušao da je nađeš?
- Komplikovano je.
Ali ovaj posao, ovaj posao bi mogao biti nešto.
- Da? - Oh da.
I kada uštedim dovoljno novca,
idem pravo na Bahame
i kupiću sebi bar na plaži.
To je moj cilj.
Da.
Zvuči zabavno, zar ne?
- Da.
- Sta je sa tobom?
- Da, oba moja roditelja su odsutna već nekoliko godina,
pa, tu sam samo ja.
- Žao mi je.
- Da, u redu je.
Znaš, kao i mnogi ljudi,
samo, bilo je teško.
Jednom su banke povećale stope i uzele su nam kuću.
Samo, nikad se nisam oporavila posle toga.
- Kuća uvek dobija, zar ne?
- Ne uvek, ali da.
Zato sam fokusirana na diplomski.
Želim da budem socijalni radnik, da pomažem ljudima.
- Mislim da ljudi moraju sami sebi da pomognu, zar ne?
- Pa, neki ne mogu zato što je sistem namešten.
''Ljudima su potrebni ljudi''.
Pitaj Strejsendovu.
- Da.
- Kao ti i ja, potrebni smo jedno drugom, zar ne?
- Znaš, ako pokušavaš da mi uđeš u pantalone,
ne moraš da koristiš taj šarm.
Znaš koji je moj moto?
- Koji?
- Ne uvaljuj sranja.
- Kad god ste spremni.
- Hvala vam.
- Ne, ne, ne, ne mogu ti dozvoliti da to uradiš, molim te.
- Niko mi ništa ne dozvoljava, u redu.
Živele žene.
- Vratiću ti.
- U redu.
Obožavam ovu pesmu.
OSAM MESECI KASNIJE
- Hej ti, hej ti.
Kako si džukelo?
Boginjo !
Endi.
- Da, samo trenutak.
- U redu.
- Koliko god da se promeniš,
prošlost će te uvek sustići i reći, ''Begunac je možda prešao granicu''
s tobom još nije sasvim gotovo.
...Gilbert Galvan...
Ali ovoga puta se nije radilo o meni.
- Sranje.
- Radilo se o njenoj zaštiti.
- Hajde, idemo jesti, idemo jesti.
- Hej, vino?
- Oh, ne, dobro sam.
- Da.
- Dobro si?
- Da.
Da.
- Hej,
znaš?
- Da, volim i ja tebe.
Treba da razgovaramo.
- Da.
- Da?
- Da.
Sutra idem na zapad
zbog posla, na kratko,
samo da sredim da sve funkcioniše.
- Sve funkcioniše.
- Ne, jeste, naravno da jeste, ali.
- Pa ideš li na posao ili samo bežiš?
- Hajde, radću samo par nedelja.
- Ne uvaljuj sranja.
- Kunem se Bogom.
Dobro, ovo nije kraj,
za sada je samo mala pauza.
U redu?
- U redu.
- Da li si htela da pričamo o nečemu?
- Oh, nije ništa.
VANKUVER
- Kad bi me panduri
tražili na istoku,
onda je imalo smisla krenuti na zapad.
Osim toga, već sam iskoristio svoju karticu za izlazak iz zatvora.
- Nezaposlenost je prilično visoka ovih dana,
tako da nema toliko poslova,
samo ljudi koji zarađuju u bankama,
kašnjenja kredita, povećane kamatne stope, prinudne naplate.
Znate kako je.
Oh, evo jednog.
- Privremeni perač sudova?
Ne daju ni minimalnu platu.
Nemam prebivalište, ne mogu dobiti socijalnu pomoć.
- Dala bih vam svoj posao da mogu.
- Ovde sam zbog pozicije perača sudova.
- Ah, izvini, čoveče, popunio sam to jutros.
- Ozbiljno.
- Ne znam šta želiš da ti kažem.
- Rekli su mi da postoji mesto.
- Ljudima je potreban posao.
Izgledaš kao fin momak, srećno.
- Najveća odgovornost predsednika
je da zaštitimo sav naš narod od neprijatelja,
stranih i domaćih.
Ovde kod kuće, najveći neprijatelj sa kojim se suočavamo je ekonomski.
Puzajuća erozija američkog načina života
i američki san koji je rezultirao
današnjom tragedijom ekonomske stagnacije i nezaposlenosti.
- Hajde molim te.
- Ne, slušaj svoju majku.
- Halo ?
Roberte, jesi li to ti?
- Da, ja sam.
- Gde si?
- Vankuver.
Shvativši da je ovo verovatno najduža nedelja u mom životu.
Zato što sam daleko od tebe.
- Onda dođi kući.
- Hoću.
- Kada?
- Ne znam, uskoro, možda par nedelja.
- Roberte, trudna sam.
- Sa bebom?
- Mogu ovo sama,
samo sam mislila da treba da znaš i...
- Bićemo porodica?
- Je to ono što želiš?
- Da.
Da, znaš da znam.
O moj Bože, ti ćeš biti najbolja majka
a ja ću biti jebeni tata.
Da li me zezaš?
Oh, daćemo tom klincu
najbolji dom i porodicu koju je iko ikada video, dušo.
- Slušaj, dom će biti gde god da smo.
Samo uradi sve što treba da se vratiš u redu.
- Hoću.
U redu, moram da idem, moram da idem.
I zvaću te uskoro, volim te.
- Zdravo.
- O Bože.
O Bože.
Ja ću biti ...
Hej, postaću tata.
Postaću tata.
Sranje.
Postaću tata.
Sranje.
02.02.1986.
Vi ste glumica?
- Da. - Da.
Ja sam glumac, gladan glumac.
Imam audiciju za predstavu sutra
i pokušavam da uđem u ulogu.
Nisam još siguran šta ću da uradim.
- Da, čujem te.
- Hej, ima li šanse da nešto pozajmim
i ostavim vam svoju ličnu kartu i vratite je nakon što završim.
- Zdravo, kako me niko nije zaustavio
kad sam došao iza ugla?
Bil Boni, obezbeđenje institucija.
Ovde sam na rutinskom pregledu
i pitam se da li mogu da razgovaram sa vašim menadžerom.
- Ovih dana nema dovoljno u budžetu.
Tako da se za bezbednost oslanjamo na lokalne čuvare.
- Dakle, mogao bih samo da uđem i izađem odavde.
- Pa, još nismo imali nikakvih problema.
- Još?
Ok, recimo da neko dođe
i kaže: „Otvori trezor.''
Šta kažete?
- Poslušamo.
On kaže: "Nemoj mi dati pakovanje boje."
Mi mu ne damo.
Kaže: "Ne pritiskajte tihi alarm."
Mi to ne pritiskamo.
A ako imate još pitanja,
možete razgovarati sa Džesikom, našom pomoćnicom menadžera,
ona će rado pomoći.
- U redu.
Odlično.
Dobro je.
- U redu. - Hvala.
- Hej. - Zdravo.
- Razumem da vi momci radite obezbeđenje
za sve banke u okruženju.
- Tačno, istina je.
- Mogu li da vam predam molbu?
- Ne, žao mi je, ne zapošljavamo.
- Oh. - Tako mi je žao.
- Pa, šteta.
- Da.
- Koliko imaš momaka dnevno?
Možda bi ti dobro došao drugi.
- Ah, jako mi je žao.
Ne, ovde sam od ponedeljka do srede
a drugi momak, on je ovde u subotu.
- Znam borilačke veštine.
Da, specijalizovan za borbu prsa u prsa.
Registrovan za nošenje oružja.
- Ne? - Oh da.
Oh da.
- Veoma impresivno.
- Ah, hvala, hvala.
- Nažalost, niko ne odlazi.
- U redu.
- Žao mi je.
- Ne, to je u redu.
Stvari se menjaju.
Pa zašto ti ne nastaviš
i prosledi ovo svom šefu za mene.
Hvala vam.
Hvala.
Dobar dan, to sam ja, Mišel, dole na Kraljevskom istoku,
upravo sam razgovarao sa šefom
i rekao je da smanjuju smene.
Nećeš im trebati sutra.
Mamojebac je rekao da će smisliti
neki Božićni bonus.
Pa pretpostavljam da je to dobro.
U redu.
Vrlo dobro. Zbogom.
- U redu, nastavljamo sa šminkom za specijalne efekte.
U redu, završili smo oči,
završili smo uši.
Sada idemo na nos.
Poliuretan radi odlično.
Ali prstohvat
vazelina rastopite sa voskom za sveće,
i završili ste.
- Bio si sjajan, hvala ti puno.
- Da li je to sve za vas danas?
U redu, to je dobro.
- U redu, drago mi je da smo se videli.
Vidimo se sledeći put. Želim vam prijatan dan.
Zdravo, mogu li da pomognem, ko je sledeći?
Zdravo. - Zdravo Džesika, kako si?
- Super, kako mogu da vam pomognem?
- Pa, ako možete, samo napred
i pogledajte mi ovo, molim vas.
- Oh, treba mi vaša pomoć,
ne mogu...
Nemoj?
- Oh, piše, ne vrišti.
Ispraznite svoje fioke.
- Ne mučite se sa tihim alarmom, bez pakovanja boja.
Panduri će doći za dva do pet minuta.
Onda ćete biti sigurni, ako si sada kul.
- Ne mogu.
- Da, da, možeš.
Hajde.
Ti to možeš.
Možeš ti to, hajde.
U redu.
Oh, čoveče, to je mnogo...
- Je li to u redu?
- Da, imaš još?
- Ne.
- Gde da ga stavimo?
- Šta?
- Imate li torbu?
- Šta?
O sranje, nemam, nemam.
Imate li nešto, kao torbu?
- Oh, da, da, da, da, da.
- Da da.
- Sjajno.
- To je dobro, to je dobro, dobar posao.
Odlično ti ide.
- U redu.
U redu.
Ponekad ove stvari ne...
Samo ga držite.
- Ti drži, drži a ja ću ga zakopčati.
- Oh.
Imate...
- O Bože, ok, hvala ti.
Kako je sad?
U redu. Dobro.
Kako sam prošao?
- Poradi na svom pisanju, stvarno je...
- Pa,bili ste odlični. Hvala vam.
- Hvala vam. - U redu.
- Želim vam prijatan dan.
- Kako je prošlo?
- Šta?
- Audicija.
- Oh oh oh,
dobro, mislim.
Verovatno sam mogao biti bolje pripremljen,
ali ne znam.
Znaš da sam probao ovu čudnu govornu manu.
Nisam siguran da je uspelo.
Ali znate, držite prste.
I hvala vam za ovo.
- Naravno.
I mnogo sam pričao o tebi.
- Hvala vam.
- Da, nema na čemu.
Pa, mogu li da koristim tvoje kupatilo?
O Bože.
O moj, jebote da.
Hej, šta ti misliš?
Prilično dobro, zar ne?
Hej, jesi li slobodan?
Zaboravio sam da moram... moram da kakim.
Čarape...
To,bejbi.
Dobro...
- Gospodine, gospodine.
- Da.
- Ne skeniramo na domaćim letovima.
Možete ići dalje.
- Oh.
- Hvala vam.
Ok onda.
- Pažnja putnicima, let 492 sa
međunarodnog aerodroma Otava se sada ukrcava.
- Gospodine, Avio-plan?
Gospođice, Avio-plan?
- Sačekajte, još jedan viski, molim vas i hvala.
- Odmah, gospodine. - Hvala vam.
- Da li biste želeli da se prijavite za našu Avio-plan karticu?
To je kreditna kartica plus vazdušne milje u jednom.
- Vazdušne milje?
- To je program za one koji često lete, gospodine.
Što više koristite karticu,
to više bodova dobijete za letove
i naravno koktele.
- Ooh, ko bi to mogao odbiti?
Putnici koji dolaze,
molimo vas da pokupite sav prtljag
pre napuštanja terminala.
- Roberte.
Nikada me više nećeš ostavljati, zar ne?
- Nikada, obećavam ti.
I sutra ću to dokazati.
- Kako?
- Pa, ne mogu ti sada reći sve svoje tajne, zar ne?
- Ne.
- Oh, ne smem ovo zaboraviti.
- Hajde, auto je tamo.
- Prstenje, ogrlice i narukvice moje žene,
kopile mi je čak uzeo i pušku.
Pa, na čemu smo sada?
- Oh, oni kradu ovde, zatarabe se u Vanijeu,
prodaju u drugom okrugu ili u Sjedinjenim Državama.
Povraćaj je nizak, u redu, izuzetno je nizak.
U redu, izuzetno je nizak. - Ne mora biti.
Detektiv Rej Hofman, Vanije B i E (provale i upadi).
- Super frizura, druže.
- Obukli ste se za posao koji želite?
Pokušavam da vas uhvatim nekoliko nedelja.
- Daj mi sekund.
- Da naravno.
- Rekli su da nisi baš kancelarijski tip,
pa sam mislio da te uhvatim na delu.
Zvuči kao da vi imate sreće koliko i mi.
- Da, pa oni nastavljaju da smanjuju finansiranje
jer ne isporučujemo brojeve.
Sada dobijam više ružičastih grešaka nego osuda.
Čekam na moje.
Kako vam mogu pomoći?
- 8224 pljačke širom zemlje.
To je najviše na celom svetu.
Samo prestonica je videla B i E duplo više nego prošlog leta.
Uprkos tome šta naša vlada kaže,
mi ne pobeđujemo.
- Mislim da nikad nikoga nisam čuo
upotrebi reč ''leto'' naglas.
- Mora da je podjednako frustrirajuće
sa našim slučajevima koji se preklapaju
što nemamo pristup resursima.
Isti kriminalci ulaze i izlaze iz naših gradova,
ista birokratija pokriva oba naša odeljenja.
- Potcenjivanje.
Pa šta kažeš na to da udružimo snage?
- Napravićemo novu.
- Radnu grupu?
- Vidi, koliko sam otkrio, postoje tri gornje ograde
za sve ukradeno,
sa imenom koje se stalno pojavljuje na mom stolu
Tomi. - Tomi Kai.
Znam, znam.
Dole u ​​''Saigraču'', znam,
čak i ova provala ovde
ima sve Tomijeve oznake,
ukradeno oružje i nakit i sva ostavljena elektronika.
- Oba imaju veću preprodaju. - Da.
- Po mojoj proceni,
preko njega ide 70% svega ukradenog.
Mi ga srušimo i sve pada.
- Trebaće ti više radne snage,
veliko finansiranje i jebeno dobar predlog.
- Elvude, mislim da smo upravo dobili misiju od Boga.
- Hofman.
- Ne, Elvud, ''Braća bluz''.
Znaš, Beluši, Ajkrojd...
Ok, poradićemo na tome.
- Istina je.
- Ovo je lepo naselje, zar ne?
- Šta si naumio?
- Kako to misliš, šta sam naumio?
- U redu.
- Izašli smo u šetnju. - A-ha.
- Oh, sviđa mi se ovo mesto.
- Čije je ovo mesto?
- Naše?
- Šta?
Šta?
Ne.
- Da.
Da, pa, hajde, nemamo dovoljno novca
da iznajmim ovo.
- Ko kaže da iznajmljujemo?
U redu,
Znam šta mislite
onaj novi osmeh vlasnika kuće na mom licu
je zato što mora da se valjam u tome, zar ne?
Pogrešno.
Prosečan posao u banci vam donosi samo oko 20 hiljada.
Znate koliko brzo možete sagoreti 20 soma.
Ne tražite dalje od ove kuće.
- Nova beba, novi početak, neverovatne stvari za neverovatnu ženu.
- Stvarno? - Da.
- Šta kako?
- Pa, ponovo sam se povezao sa mojim ćaletom na zapadu
i on me je zaposlio kao...
Hajde uđite.
Unajmio me je kao bezbednosnog analitičara.
Tako da ću mnogo leteti napred-nazad,
ali mislim da je vredno toga, zar ne?
- Šta tačno radiš?
- Pa, baviću se biznisom
i procenjivati njihove slabosti.
Oh da, tamo momci, hvala, hvala.
Da, idem u kompanije i pomažem im.
Učim ih kako da, znaš, poboljšaju svoju sigurnost,
sprečavanje zločina, takve stvari.
- Stvarno?
- Da.
- Pa kada ću ga upoznati?
- Pa, znaš, on baš i ne veruje
u zajednički život pre braka.
On misli da smo grešnici.
Ispada da je neka komunjara.
- Pa kada ćemo se venčati?
Samo se šalim, šalim se.
Da li je ovo pravo drvo?
- Veoma si brz u pregledavanju.
Mislim, jer je u to uloženo mnogo posla.
Samo kažem.
- Definitivno dobro sastavljeno.
- Jeste, jeste, da.
I, znate, ovi momci,
stalno iskaču kao mravi.
Dakle, to nam daje resurse koji su nam potrebni
da ih pratimo do njihovih skladišta.
Mislim, moramo dokazati izvor, zar ne?
- Shvatio sam.
Samo, nemamo dovoljno u budžetu da se ovo finansira.
- Seći ćemo ćoškove, ok.
Nemamo problem sa tim.
- Čak i tada.
- Ne morate da nam plaćate prekovremeni rad.
Dobro je.
- Možda da smo imali više uspeha ranije,
ovo bi bilo mnogo lakše prodati onima gore.
- To će nam dati veću stopu
i učiniti da još više ličiš na rok zvezdu
nego što već jesi.
Ok, ok, seti se zašto smo ušli u ovo, ok.
Uradimo to.
A to možemo samo ako uradimo ovo.
Ok, samo prenesi.
Ako kažu ne, kažu ne, ne spominjem to ponovo.
- Ako ovo prenesem, otići ćeš?
- Ustaj,ustaj,ustaj,ustaj.
- Obećavaš? - Obećaj, vidi to tamo.
- Otišao si? - Jebena rock zvezda.
PROLEĆE 1986.
- Prednosti - Slabosti - Šanse - Pretnje.
To je posao jedan na jedan, džukelo.
Pošto zaista ne možetete
dobiti bankarski kredit da opljačkate banku,
morao sam da nađem drugu vrstu kreditne unije.
I zato što volim da trošim brže nego što mogu da ukradem,
trebalo mi je uskoro zakazivanje.
- Pogledaj ovo sranje.
Čitava generacija lišena prave muzike.
Jebote, to je samo jebena sporedna emisija da ti skrene pažnju
od činjenice da je muzika zapravo sranje.
Mislim na momke kao što su Sinatra, Armstrong,
jebeni čak i Lenon, da.
Nisu se zajebavali ni sa čim od toga.
Imao sam krvarenje iz nosa u Karnegi Holu '74.
Sinatra je bio tako daleko,
nisi mogao ni da kažeš koje mu je boje kravata.
Ali to nije bilo važno.
Jer kad si ga čuo
onda si znao.
- To je bila muzika.
Mislim šta je jebote Boj Džordž?
- On je divan čovek koji menja haljine.
Vremena se menjaju, ljubavi.
- Da.
- Vidiš, problem je što niko više ne sluša.
Kao da reči nisu važne.
Ali moje jesu.
Češće nego inače,
ljudska usta su ta koja mu lome nos.
Ali u tvom slučaju, to su tvoje jebene uši.
Ćut', ne !
Slušaj, moji uslovi nisu bili samo pošteni, već su bili prilično jasni.
- Nemoj opet kasniti, u redu.
Evo, očisti se, gubi se odavde.
Jebote.
Vozi pažljivo.
Muzika je bila bolja kada su dinosaurusi lutali.
- Slažem se.
Video je definitivno ubio radio zvezdu.
- Odakle si se ti stvorio?
Ko si ti?
- Ja sam Robert Vajtmen.
Želim malo kapitala za posao van grada.
I čujem da si ti čovek
sa kojim treba da razgovaram.
- Ti si narkoman, da.
On je narkoman, zar ne? On je definitivno narkoman.
- Ja nisam narkoman. - On je narkoman, zar ne?
- Ne, ne, ne, ne, nisam narkić.
- Ovaj tip je definitivno narkoman.
- Bišope, tvoj nos, dragi.
- Želim da ti pokažem nešto.
Dođi ovamo.
Mogu i oni s tobom.
- Pa gde idemo? - Baš ovde.
- Ovde? - Da.
- Jel tako.
- Vidite li onu banku tamo?
- Da.
- Mogu ući i izaći za tri minuta.
- I da uradiš,šta?
- Opljačkaću je.
- Sranje.
- Hoćeš da se kladiš?
- Ako ti treba novac, zašto ga jednostavno ne ukradeš?
- Zato što mi treba više od prosečnog izvlačenja
i ne želim da obijam sve banke
u istom gradu u kojem i ja živim.
- Tri minuta.
- Tri minuta, za 10.000 dolara.
Vratiću ga, 20% za šest meseci.
- 30% tokom pet meseci.
- Dogovoreno.
Podesite sat.
Druže,ovo je Roleks.
Imaš jaja, a?
- Da, imam dva.
- Hej, hej, ne vraćaj se na ulazna vrata, ok, ok.
- U redu.
- Da li se ovo stvarno dešava?
Ide u toalet.
- Pretpostavljam da je nervozan.
Kakav drkadžija. Da li se ovo stvarno dešava?
- 50 dolara da će ga uhapsiti.
- Da, uzeću taj novac.
- Predugo mu treba.
- Rekao sam ti.
- Jebote.
- Koji kurac?
Jebemti.
- Evo ga.
- Jebote, ima para u građevinarstvu.
- Srećna Nova godina.
- Kasniš, tri minuta i 12 sekundi.
- Hajde, razbijaš mi jaja.
- Samo levo. Hej, sedi.
Koliko puta si ovo radio?
- Pa, to bi bila moja druga.
Međutim, već neko vreme sam o tome razmišljao.
Vidite u SAD-u imaju naoružane stražare
u svakoj banci širom zemlje.
Ali u Kanadi je kao Džon Kendi sa jebenim buzdovanom.
Možemo li dobiti piće?
- Oh, Linda. - Da.
- Daj nam viski, molim te.
Stiže.
- Oh Dejv, možemo li ostati nasamo?
Hvala, drugar.
Šta misliš koliko još njih možeš da odradiš,
isto ovako?
- Pa, mislim, ima 5.890 filijala
širom zemlje, dakle.
- Oh, pa pretpostavljam,
Hej, popićemo mnogo pića.
- Hej, ti imaš novac, ja imam vremena druže.
- Ja sam za.
- Oh hvala.
- Hvala vam. - Hvala ti, Linda.
Hej, partnerstvo i raž.
Za partnerstvo i raž.
TORONTO banka broj 9
- Zdravo.
Zdravo! Molim vas predajte mi sav vaš novac i hvala!
VINIPEG banka broj 16
- Hej.
Mogu li da vas zamolim za uslugu?
- A tip,ono,kao, "Stvarno, šta ćeš da radiš?"
A on, kao, "Šta to radiš sa majmunom?"
Kapiraš? "Ne možete se ovde majmunisati."
Hvala vam.
EDMONTON banka broj 23
BRISTOL BANKA broj 24
Može ovaj.
- Šta misliš?
Hoćeš jedan krug?
Imam ideju.
Imam drugara, koji je bankar.
GRAD KVEBEK
Želim da se našalim sa njim i ti to možeš da napišeš.
Daj mi sav svoj novac, na francuskom, važi?.
Svideće mu se ovo.
Divno.
Vrlo dobro. Hvala puno.
banka broj 36
U zamenu
što mi je dao početni kapital,
Tomi je dobio mali deo akcije.
Nije mi uvek trebao,
ali bilo je dobro imati moćne prijatelje.
To,mala.
Sviđa ti se?
Obožavam je..
- Dobro, jer stižu još dve.
- Jesi li siguran da je to dobra ideja?
Izgleda kao bacanje novca.
Ne ako se valjaš u njemu.
VANKUVER banka broj 47
- Zdravo, kako vam mogu pomoći danas?
- Želim da izvršim uplatu na kreditnu karticu.
- Odlično, kako biste to platili?
- Gotovinom.
''Misteriozni bandit opljačkao još jednu banku''
- Bio sam na mnogo ovih letova, Rouzi,
i moram da kažem da niko ne loče kao ti.
Svaka čast za to.
- Želim vam prijatan dan.
- Hej.
Sećaš se mene ?
Hajde, znaš šta treba.
banka broj 55
Hvala gospođo Mraz.
- G. Vajtmen.
Dobrodošli u Elitni Letački Klub.
- Čestitam.
- Prestanite.
- Prokletstvo, to je mnogo novca.
- Pa Bože sačuvaj kraljicu.
- Da, ha?
Dve strane svega, Tomi.
S jedne strane, imaš kuću.
Sa druge strane, imaš tipa
koji je ukrao novac za izgradnju kuće.
- Doneću vam piće, u redu.
- Apsolutno. - Hvala vam.
- Partnerstvo i raž, a?
- Tako je.
- Čoveče, ovo nije samo posao za tebe,
stvarno voliš ovo sranje. - Da.
Znaš šta je najuzbudljiviji deo,
kada slećeš i avion je na 10.000 stopa
i sve što vidiš je svet ispod sebe.
Da li si ikada odradio banku na 10.000 stopa?
- Uradio sam mnogo stvari na 10.000 stopa, prijatelju.
Ali to nije jedan od njih.
- Prebrojaću ovo.
- Je li on dobro?
- Da, Dejv je malo previše zaštitnički nastrojen.
- Previše zaštitnički nastrojen prema tebi?
- Da.
- Pogledaj svoje ruke, one su kao kutije za ručak.
- Oh da.
Možda imam samo osmi razred obrazovanja,
ali sam doktorsku tezu dobio na ulici.
Što me podseti, nastavljaš da radiš ono što radiš,
i na način na koji radiš,
bićeš u klubu milionera
pre nego što kažeš keks.
- Klub milionera?
- Da.
To je kada od samo jednog posla napraviš milion.
Ne možeš dobiti milion od banke.
Da li se šališ na moj račun?
- Nije banka.
Šta znaš o nakitu?
- Šta ja znam o nakitu?
Znam da su ljudi vezani za to i da je rizičnije.
Mislim, novac je novac, on nema karakteristike,
ali dijamanti i satovi, to je lično.
- Da, zato je unosniji.
- Ne znam.
Nakit je kao da uzimaš od sirotinje.
Banka je institucija.
Ne uzimaš od običnog čoveka.
Slomićeš ga, bacićeš ga u siromaštvo.
- Šta, šališ se?
Jesi li ikada ušao u Godvins?
Ova mesta su korporativna.
Manje su od banaka, manje sigurnosti.
Odradiš jedan takav posao kako treba, i možeš u penziju.
Trebao bi razmisliti o tome.
- Moralo bi biti daleko odavde.
- Uvek možeš iskoristiti svoje vazdušne milje.
A ako to ne uspe, pa, uzmeš jedan od ovih.
- Oh, pa pretpostavljam da je veličina bitna.
- T.
- Sranje.
Stižem, dušo.
- Ko je to?
- Ah, to je moja ćerka.
- Imaš ćerku.
- Nikada nisi pitao.
Dušo, znaš da ne bi trebalo da budeš ovde.
Šta se desilo, škola je izgorela?
Hajde, imaš 16 godina, ovo nije mesto.
Dođi ovamo, ovo nije mesto za tebe.
- Već sam videla gole žene.
- Neću ni da pitam.
''Bandit opet napao!''
- Mogu da podesim izveštaj,
smanjim brojke, napravim budžet
sa kojim mogu da izađu pred Odbor.
- Nema smisla.
- Znači to je to, samo smo odustali?
Sređeno?
- Oh, mislim, osim ako nije odobreno, onda znači nešto drugo.
Vidi, znam da sam kopile, u redu.
U redu, gledaj, trebaće mi 20 hiljada gotovine
tako da možemo nabaviti sva sranja.
Želim svakog našeg momka
u neobeleženim rent-a-olupinama
i veliku jebena najsavremeniju bazu.
Pa, pretpostavljam da je bolje od usranog kafića, a?
Pa kako ćemo da je nazovemo?
PROJEKT ''KAFIĆ''
JULI 1986.
- OPD, RCMP, svi najbolji u svojoj klasi.
Molim vas za malo pažnje.
- Zdravo momci, kako ste?
Ja sam detektiv Snajds, B i E, (provale i upadi)
Neću držati veliki motivacioni govor.
Ali činjenica je da je Projekt ''Kafić'' vaš prioritet broj jedan.
Pojedinac, nije važan.
Vaše porodice više nisu važne.
Ali znajte da ako uhvatimo našeg čoveka,
svako od vas ide kući
sa medaljom oko vrata.
Primljeno k znanju?
Ima li pitanja?
- Koga tačno pokušavamo da uhvatimo, gospodine?
- Tomija Kaja.
Prebacuje više robe kod ''Saigrača''
nego veleprodaja.
Pola klijentele je na njegovom platnom spisku
i čini to mesto gradom otisaka prstiju.
Želim da upoznam svaku osobu, počinitelja i prostitutku
koji ulazi i izlazi iz tog mesta.
Znamo Tomija.
Dajmond Dejv, njegov drugi komandant.
Bili Bišop, narkoman koji diluje sranja.
Ali poslednja dva dela slagalice,
Šta imamo o njima?
- Radim na tome.
- Pa, radi više.
Daj mi sve što možeš o njima.
Jer otkad su se pojavili,
vidimo da se tamo mnogo manje skladišti.
I želim da znam da li imaju veze
sa svim ovim bankarskim poslovima koji se smanjuju.
Jer to nije slučajnost.
- Sranje.
- Da, u redu, raspitala sam se.
Bezbednosni analitičari ne zarađuju ovoliko novca, Roberte.
- Pa, oni dobri zarađuju.
- Da, a tvoja vizit karta?
Telefonska linija je isključena
a adresa ni ne postoji.
Čime se baviš?
- Gle...
- Da li prodaješ drogu?
- Ne.
- Da li ubijaš ljude?
- Ne, naravno da ne ubijam ljude.
- Pa, ponestaje mi opcija ovde.
Da li uopšte radiš sa svojim tatom?
- Moj tata je u prdekani od moje desete godine.
Poslednji put kada sam ga video,
vukli su ga sa travnjaka u lisicama.
Nisam ti rekao jer mi je bilo neprijatno.
- A šta je sa tvojom mamom?
Sve te stvari o tvojoj mami, da li je i to bila laž?
- Ne.
Ne, ne, to je istina.
Pre nego što je mama otišla, sedela bi sa mnom i mojim bratom
i samo bi nam čitala.
Bila je stvarno velika u takvim stvarima.
Bila je super pametna.
Onda nakon što je moj tata uhapšen, ona...
Ne znam, samo se odjavila
i više nije bila prisutna.
Uvek bi to rekla,
bez obzira koliko sam promenio odeću ili košulju,
Uvek bih, uvek bih bio on.
- Onda šta se dođavola dešava?
Čime se baviš?
- Prva strana.
Jesi li u trgovini?
- Niže na stranici.
''PLJAČKAŠ ODŠETAO SA VIŠE OD 20 000 DOLARA''
Vidi, nakon što sam izašao iz zatvora, upoznao sam te
i hteo sam da počnem ispočetka.
Želeo sam dom, želeo sam porodicu.
To je to.
Žao mi je.
- Ovo si ti.
- Da.
- Ti si pljačkaš?
- Da.
- Koliko si uradio?
- Ne znam, možda 30-ak novinskih naslova.
- 30?
- Možda i više.
Vidi, niko nije povređen, osim tebe.
Spakovaću svoja sranja i izaći ću do večeras.
Obećavam.
- Dakle, samo pljačkaš banke?
- Da.
- Pokaži mi.
Pa šta tražimo?
- Prednosti Slabosti Šanse Prijetnje.
Gledam da li mogu da uđem i izađem za minut 30
i da me ne uhvate u prva tri minuta posle,
Uvek ću se izvući.
Oh, eno ga.
Volim ovog momka.
Pogledaj ga.
Tako napaljen.
Pogledaj ga.
- Bio si ovde ranije.
- Da.
Da, ali samo na izviđanje.
- Dakle, on je slabost?
- I prilika.
- Čekaj, ideš sada?
- Da.
- Čekaj, odlaziš. O Bože.
- Poželi mi sreću. - Šta?
O Bože.
U redu.
- Hej čoveče, ti si Karl?
- Ja sam Karl.
- Ne, o moj Bože.
- Oh, jesi li ti vozio Plimuta?
-Da.
Upravo sam video nekoga tamo,
izgleda kao da su pokušavali nešto da skurcaju unutra.
- Šališ se?
- Da, izgledalo je kao da je provala.
- Gde si?
- Čekaj,
Šta dođavola?
O, ne.
O Bože.
Da li priča o meni?
O Bože.
Šta?
O Bože.
Da li si dobro?
- Da.
Znaš, uvek je malo adrenalina,
ali osim toga, dobro je.
Toliko toga se dešavalo da nisam znala gde si.
- To znači da sam uradio svoj posao.
Pogledaj to. Pogledaj to.
- Ovo je divlje.
- Da, znam dušo.
Vidi, znam, znam da je mnogo, ali nadam se,
znaš, možemo proći.
O čemu razmišljaš?
- Moraš mi nešto obećati.
U stvari, par stvari.
- U redu.
- Prvo, da te nikada ne uhvate.
- Naravno.
- Drugo, samo pljačkaš banke.
Mislim, zeznuli su sve do kojih mi je ikada stalo.
Tako da mogu da živim sa tim.
- Naravno.
Šta još?
- Radićeš ovo dok nam ne bude dosta.
Onda uzmemo bebu, ti dobiješ onaj tvoj bar na plaži
i nastavljamo 100% legalno, završavaš.
- Dogovoreno.
U stvari, ti moraš prvo meni da obećaš nešto?
- O da, šta je to?
- Hoćeš li se udati za mene?
- Roberte.
O Bože.
- Je li to da?
- Da.
O Bože.
- U redu, poslednja dva momka, moramo da se identifikujemo.
- Još uvek ništa o njemu, a?
Baš ništa?
- Ništa, on je duh.
- Šta je sa drugim tipom, bilo šta?
- Zar nije vozio isti auto?
- Da, svi voze.
Oni su kao Krajsler banda sa 5.Avenije.
Tomi i Dejv takođe imaju jedan.
- Drugi tip je vozio isti auto, istih tablica.
Registrovan na Andrea Hadsona.
Šta je objašnjenje?
- Mislim da ću saznati.
- Neko je popio par komada.
- Hej, zašto to kažeš?
- Još uvek si prerušen.
- Sranje.
- Ne budi nemaran, mali.
- Da, znaš, kapiram...
Ali da budem iskren, samo sam se fokusirao
na poslednji posao.
Na naš veliki.
Onda ću biti vlasnik ovakvog mesta,
ali na okeanskoj strani.
- Jesi li već sredio nešto?
- Ne baš, ne baš, ali sam
tražio mesto na Zapadu poslednjih nekoliko meseci.
Znaš, ovo je ono veliko.
Ja to zovem Veliki Vankuver.
- Oh, sada imenuješ svoje poslove.
- Da, Robert bi imao trgovačke karte
sa svojom statistikom kad bi mogao.
- To je zaista dobra ideja.
- Da.
Veći posao, znaš, trebaće ti drugi čovek.
- Ne, ne treba mi drugi čovek.
- Da, a Bišop?
- Hajde.
Taj tip, ne. - Da.
Hajde, on je dobar čovek.
- Da, ne, definitivno mi ne treba drugi čovek.
- Hajde, moram da zaštitim investiciju.
Dobijaš drugi par očiju.
- Ne treba mi drugi čovek.
- Roberte, insistiram.
- U redu, znaš šta?
Mogu da pričam o ovome neki drugi put, ok.
Sada moram da se vratim ženi.
- Imaš ženu?
- Da, dobro verenicu, tehnički.
Da, imao sam prsten poslednjih par meseci,
ali sam upravo odlučio da je sada vreme.
- Pa čestitam mali.
- Hvala ti.
- Hej,za partnerstvo ,raž,
i tvoju verenicu.
- I moju bebu.
- To je paket aranžman.
Dvostruko iskustvo.
- Pa, šta kažeš na to?
- U redu, idem da pišam
i bežim odavde pre nego što mi polupa jaja.
- U redu.
- Oh i, imam nešto za tebe.
- Šta je to dođavola?
- "Karma Kamilion" je prva pesma. (Boj Džordž)
- MTV dušo.
- Oh, to je taj Džordž boj.
On se jebe svuda.
Šta je jebote sa tim?
Hej detektive, konačno ste došli da odbacite nalog?
- Ne, ne, samo torba za dvojku T.
- Pa, mora da ti se stvarno sviđa ovo mesto.
- Jedina stvar koja će mi se ikada svideti na ovom mestu
je izraz na tvom licu kada ga budem zatvorio.
A to je samo pitanje vremena.
- Oh, vreme je smešna stvar.
Neka traje dovoljno dugo, nalozi ističu,
finansiranje prestaje, ljudi stradaju.
- Zapaliću ti šibicu.
- Da.
Udavi pitona.
- Oh hej.
- Hej. - Hej.
- Obožavatelj Boj Džordža, a?
- Da da.
I ja sam.
Znaš, mislim da je potcenjen.
- Da. - Sviđa mi se.
Da. - Vau, previše šminke,
čak i za mene,
svi misle da sam stavio jebeni olovku za oči.
- Da.
Izgleda kao da koristite olovku za oči.
Ne koristite?
- Ne, ne. - Oh.
- Budi ono što jesi, znaš.
- Da, da.
Ok naravno.
Sve najbolje.
Ćao.
- Hej, "Menjam se svaki dan"
i to je na tom albumu, zar ne?
- Mislim da je tako. Mislim da je tako.
- Da, šta misliš da pokušava da sakrije?
- Ne znam, čoveče.
Više mi se sviđa melodija nego reči.
Znate na šta mislim?
- Da.
- Zarazna.
U redu onda ćemo se videti.
- Da.
Jeb'o sebe. Isusa ti Hrista.
Ta dva momka voze potpuno isti auto
jer su potpuno isti tip.
Nosi masku, ima lažnu kožu i periku
i sve ostalo.
- Zašto?
- Ne znam zašto.
- Pa hajde da proverimo njegove tablice i saznamo.
- Da i pozovi svako mesto za kostime i protetiku,
od obale do obale.
- Džone, ozbiljno.
- Izvini dušo.
Da.
Bolje da bude dobro.
- Distrikt je pratio razne ljude,
razna vozila u poslednjih nekoliko meseci.
- Znam.
- Jedan od naših momaka se vraćao u stanicu
i prošao pored prodavnice, stari Bjuik je bio tamo,
nisu mnogo razmišljali o tome,
ali su mislili da su to već videli.
Možda se ne bih mogao otresti ovog osećaja.
- U redu, ako postoji poenta, sada je vreme za to.
- Dobro, dobro, ispostavilo se da auto
pripada nekome koga smo priveli radi prekršaja,
a zatim nedolaska na sud.
- Ok, sjeban je, shvatam.
Zašto sam ovde?
- Hteo je da razgovara sa tobom.
- Hej.
Hej,
naša dva momka nisu samo isti momci
koje sam video u ''Saigraču''.
On je takođe ovaj momak.
''KO JE LETEĆI BANDIT''
- To je Robert?
- Da, to je Robert.
Dajmond Dejv kaže da je trenutno na poslu.
Nešto što Robert zove Veliki Vankuver.
- On sada imenuje svoje poslove.
Koliko para nam je ostalo?
Ma hajde.
Ostalo mi je možda 50 na računu za avionsku kartu.
- Hajde, iskašlji se. - U redu, u redu, evo.
- Da li si dobro?
- Treba mi šut.
- O Bože.
Posao je preči, ok?
Jesi li siguran da hoćeš da uradimo ovo?
Jesi li siguran da će uspeti?
- Znam šta jebote radim.
Moraš ostati priseban.
Obišao sam ovo mesto tri puta.
I ako je sve kako treba, tamo ćemo očistiti preko milion.
Sve pre ovoga je bio prolog.
Šta je jebote prolog?
- Pa samo pogledajte ove, spremni?
Dakle, ovo je definitivno on?
- Vidi, kao što sam rekla telefonom,
definitivno je on. - U redu.
- I rekao si nešto o novcu.
- Da li se vratio ove nedelje?
- Pa, došao je tako što je pitao za angažovanje glumaca.
- Za šta?
- Ne znam, rekao je da želi da proba nešto drugačije.
Možda režija.
- Da, pretpostavljam da nije to.
- Hej, ne možeš unutra.
- Pozovite detektiva Hoffmana, u redu je.
Ozbiljno, u redu je.
Detektive Džon F. Snajds, moj momak je već
sarađivao sa vašim timom, molim.
- Sve je u redu.
- Verujem da je ovaj čovek došao u vaš grad
da opljačka banku u naredna 24 sata.
Koliko brzo možete naterati momke da sede na tim lokacijama?
- U centru grada ima preko 670 banaka.
- Pa,u koji god grad je odleteo
tamo je opljačkao banku.
I suzio sam izbor na pet.
Odradio je dve za dan.
Možda će podići svoj lični rekord, ne znam.
Možete li pomoći ili ne?
28.10.1986.
Vidi li neko nešto?
- Ne, nemam ništa.
- Negativno.
- Dobro, svi mi nešto tražimo
veće i drugačije, zar ne?
Veće i drugačije.
- Hvala vam.
Sve najbolje.
- Pa, to bi trebalo pomoći.
- Zdravo, šta je ovo?
- Četiri palme za isporuku.
- Ne možete ih staviti ovde.
- Što da ne?
- Zato što im mi nismo naručili.
- Neko ih je naručio.
- Imamo li nekoga poslatog u tržni centar?
- Samo sam ih stavio tamo gde su mi rekli da idem.
- U redu, ali.
- Da vidimo, mislim da ću uzeti jedno od svega.
- Ne.
- Ne?
- Ne.
- Isusa ti Hrista. - Otvaraj.
- Da li si ozbiljan?
- Da li još neko vidi ovo?
- Da, neko ih je naručio, naravno.
Ja nisam.
- Ovo je Godvins, zar ne?
- Tako piše, da, ovo je Godvins.
- Pa onda su na pravom mestu.
- Učini mi uslugu, proveri tablice na tom kombiju.
- Hej, čuvaj njega.
Prokletstvo.
U redu, hajde, hajde, hajde, hajde, hajde.
- Tvoje ponašanje je neverovatno neprofesionalno.
- Hej ti, lezi na zemlju.
Lezi na zemlju.
Lezi na zemlju odmah.
- Hej, smiri se.
Polako.
Hajde, hajde, hajde, hajde.
Pazi na ulazna vrata.
Eto ga.
Sve to, sve to, sve to, sve to.
- Roberte, mislim da imamo društvo.
- Dođi ovamo.
- Rekao si moje ime, idiote.
Odlično ste to uradili.
JESTE.OVO SE TAKOĐE DOGODILO.
- Jebote, on ne pljačka banku.
Udario je Godvinove u tržnom centru.
Gde je otišao? Gde je otišao?
- Uspori, ne beži.
Budi opušten.
Hej.
- Hej.
- Imam dva moguća osumnjičena,
kreću se na sever kroz tržni centar.
Plavi kombinezoni.
Ne mrdaj!
Ruke gore, okreni se.
- Snajdse, da, mislim da ih vidim,
druga strana tržnog centra.
- Bežite odavde..
- Imam ih.
Da, idu ka zapadnom ulazu.
- Ne, ne, ne, imam dva ovamo na istok.
- Sranje. Da li ih sve pokupimo?
- Idi za dvojicom koja ne trče.
-Idi. Idemo.
Sranje.
Proveri ta vrata.
- Jebi ga, zajebao sam, rekao sam tvoje ime.
- Samo umukni i pozabavi se vratima.
- Sranje.
- Šta?
- Zaboravio sam pušku.
- Šta?
Uradio si ,šta?
- Mora da sam je ostavio u radnji.
Kretali smo se tako brzo da sam se uspaničio.
- Šta je s tobom, batice?
- Vreme je isteklo Roberte.
Vreme je isteklo.
- Ako me upucaš, ništa nećeš povratiti.
I dalje su ti potrebni dokazi.
- Pa, ti si na neki način eksponat A drugar.
- Ne, ne, ti i ja znamo
da nemaš dovoljno da me zadržiš.
- Ne, ne radi to.
- Hej, hajde da završimo ovo drugi put.
- Hej, nemoj, nemoj.
Hej, hej, hej, hej.
- Hej glupane.
- Jebemti.
- Sranje.
- Zdravo.
- Spakuj kofere, dušo.
- Stvarno?
Stvarno.
Proverite fioku gornje komode.
- Ne.
- U redu, u redu.
Moram da idem, vidimo se.
Ne zaboravi da spakuješ sandale.
- Moram da idem.
- Ok, ok, ćao.
- Panduri će videti da smo kupili karte za avion.
Svuda su po aerodromu.
- Zato idemo vozom.
Uzmi to.
Biću u kolima u baru,
uveri se da si negde drugde.
Vidimo se.
Boginjo, potera je na putu,
moramo da idemo sada.
Endi.
- Definitivno moramo da idemo.
- Dušo.
Mogu sama.
Uzmi kolica, uzmi invalidska kolica.
Sjajno.
U redu.
- Izvoli, sedi.
- Hvala, hvala, hvala, hvala.
- Dobro si.
U redu, samo se opusti, opusti, opusti.
Ti se opusti !
- Super ti ide.
- Pa kako izgleda doktore?
O moj Bože.
- Gubi se odavde. - O Bože.
O Bože. - Šta radiš?
Video sam, video sam glavu, oh.
- Roberte, Robert ženo.
- U redu.
- U redu ostani sa mnom.
Dišite, dišite, spustite se i gurnite.
- Guraj.
Dajte to njoj.
O Bože.
- Zdravo.
- To je tako slatko.
- Ti si tako savršen.
Ona je savršena.
Zdravo.
Ne guraj joj nos. - Samo je dodirujem.
Hej.
Ja sam tvoj tata.
Da.
Ja sam tvoj tata.
- Gde je dođavola sve nestalo?
- Nema ga.
- Mora da se jebeno šališ.
Jebemti.
Dok je Tomi štekao
1,2 miliona ukradenog nakita,
panduri su pratili sačmaricu iz Vankuvera
pravo nazad do Dajmonda Dejva.
A ja, pa, kad sranje ide na jug, ja idem na sever.
PEMBRUK,ONTARIO
90 MILJA SEVERNO OD OTAVE
- Roberte, šta?
Hoćeš li mi reći šta se dešava?
- Gledaj, oni posmatraju aerodrome
i železničke stanice.
Ovo je sigurna igra.
Tomi je pomogao da se sve ovo sredi u poslednjem trenutku.
- Šta je sa planom?
Šta je sa Bahamima?
- Vidi, dok sam sedeo tamo u bolnici i držao je...
...ne znam, kao da sam proveo ceo život
radeći na nečemu poput ove ideje o bekstvu,
ovaj savršeni život na obali okeana,
ali uz sve ovo, vas dvoje ste jedino bekstvo koje mi treba.
I kao što si rekla, "Dom je tamo gde smo mi."
Jel tako?
- Jesmo li bezbedni?
- Da.
- U redu.
- Novi posao, novi grad, jel' tako.
Ne znaju ko sam i gde sam.
Dakle, dobrodošli kući.
18 MESECI KASNIJE
Hej.
- Ne dobijaš često drugu šansu
gde se univerzum otvara i kaže,
"Nemoj ovo sjebati.''
I poslušao sam, prestao sam.
Osim toga, kad pljačkate banku,
niko ne želi da dovedete svoje dete na posao.
- U redu, idemo.
Idemo.
Boginjo, kod kuće smo.
Evo me.
Zdravo.
- Oh, znam taj osmeh.
- Sviđa ti se taj osmeh.
- Sviđa mi se taj osmeh, kako si ti?
A kako si ti?
- Slušaj, još uvek moramo da rešimo
dodatne izdatke u kancelariji.
Da li smo još uvek dobri?
- Da.
- Da?
- U redu.
- Naravno.
- Oh,ti otvori,ja ću je odneti.
- Da, ok, ok.
Hajde idemo.
- Hej, tražim svog prijatelja, Roberta Vajtmana.
- O Bože.
- Moj dobri drugar. - Šta ti radiš ovde?
- Ah, samo u prolazu.
- Niko samo ne prolazi kroz Pembruk.
- To je prokleto tačno.
- Hej, ona uspavljuje bebu.
Sedi, ja ću doneti pivo.
- Naravno. -U redu.
Hvala.
- Zaslužio si.
- Imati malo dete je kao posedovati blender bez vrha.
- Njene igračke imaju igračke.
- Da.
Znaš, uvek sam mislio
trenerke su bile znak poraza,
ali ti zapravo činiš da izgledaju dobro.
Trebalo bi da te stave u izlog.
- U redu, Tomi, šta ti stvarno radiš ovde?
- Nisi navikao da imaš prave prijatelje, zar ne?
Samo sam došao da vidim kako si.
- Da?
- Da.
- Dobro sam.
Ja sam stvarno dobar.
- Siguran si?
- Da.
- Jer nikad nisam mislio da ću dočekati dan
kada Robert Vajtmen kosi sopstvenu travu.
- Da, ko je mislio da će ''trava''
bi bio moj najveći problem, zar ne?
Da li ti nedostaje?
- Ne.
Ne, to je bilo samo sredstvo za postizanje cilja.
- Znaš što sam stariji,
shvatio sam sve stvari koje mi ne trebaju.
Sve stvari koje će, kad odem,
samo pobacati u smeće.
- Da, pa sigurno ćeš imati
najlepše smeće u bloku.
- Hvala ti.
- Da.
- Smešno je, ali ne mogu da se setim ni jedne igračke
koju sam imao kao dete.
Verovatno zato što nikada nisam imao mnogo.
Obično sam pizdio
gledajući ostalu decu
kako se igraju sa svojim igračkama i govnima.
Morao sam da ćutim, ali to je bilo u redu.
Jer me je to naučilo da cenim ono što sam zaradim.
Vidi, kad jednom saznaš kako je imati nešto,
pa, onda moraš imati više.
Nije bitno da li si bogat ili siromašan.
Uvek ćeš živeti
samo malo iznad svojih mogućnosti.
Dakle, moraš znati svoje granice.
Ti, ja, imamo sve, sve što je važno.
Sve to drugo sranje je samo pepeo i prašina,
kao što ćemo i mi biti.
- Hoćeš da kažeš,
da izlaziš iz igre?
- Ne, ne, ne, prestar sam da odrastem.
Ali ti, ne golicaj muda lavu
na odlasku ,klinac.
Mrzim da te vidim da si pokvaren.
HIPOTEKA HRANA AUTO
- Sranje.
- Ne.
- Moram da uradim još samo jedan.
Još jedan poslednji.
- Naći ćemo drugi način.
- To je jedina stvar u kojoj sam ikada bio dobar.
Nema drugog načina.
- Uvek postoji drugi način.
Imali smo dogovor.
U redu?
- U redu.
U pravu si, u pravu si.
Bila je to glupa ideja.
- Obećavaš?
- Obećavam.
Obaviću nekoliko poziva ujutru
i videću šta mogu da uradim.
- U redu.
- Ne budi kao ja.
Hvala.
OTIŠAO U HOLIDEJ IN LONDON Volim te! -R.
- Roberte?
Ko to plače?
Hajde.
Roberte?
Kako si danas?
Roberte!
Idemo po hranu.
- Auto je i dalje na prilazu, Vajtmena nema.
Mislim da su Andrea i dete još uvek unutra.
Dugo nam je trebalo da stignemo dovde,
neću mu dozvoliti da pobegne.
- Ima li ideja?
Halo.
- Hej, je li Rob tu, molim vas?
- Ne, nije.
Mogu li primiti poruku?
- Ne, ne, ne brinite, ne, javiću se.
Nazvaću ponovo, hvala.
On nije tamo.
Duh je napustio grad?
Ne znam.
- Ne, ne, on ne bi otišao bez nje.
- Imamo samo telefonski izveštaj za večeras,
moramo ovo da ostvarimo.
- On povlači potez.
On povlači potez.
Zovi aerodrome, zovi železničke stanice, ok.
Pozvaću autobuse i rent-a-car.
Hajde, idemo, ovo ide dole
ili počinjemo iznova.
LONDON 12.06.1988.
- Boginjo.
- Zdravo.
Dakle,ima li nešto?
- Da.
Da, da, stupio sam u kontakt sa mojim starim drugarom
koji ima pokretni štand ovde.
To je samo rasprodaja, ništa fensi.
Ali ne znam da li će platiti račune, zar ne?
- Kada ćeš znati?
- Pa, trebalo bi da uskoro sednem sa njima.
Tako da imam stvarno, stvarno dobar osećaj u vezi toga.
- Pa, siguran sam da će biti super.
- Da.
Da.
Tako da bi trebalo da budem kući do 30.
Možete li me pokupiti na aerodromu?
- Naravno.
Da, naravno, vidimo se onda.
- Hej, znaš.
- Volim i ja tebe.
- Ćao.
- Dobro, u redu, javi mi.
Ništa, ništa na aerodromu, železničkim stanicama ili autobusima.
Ne plaćamo te da sediš na guzici,
idi uradi nešto.
Hej čekaj, čekaj, čekaj, čekaj, čekaj,
Daj mi to.
Da li ste proverili lokalni aerodrom?
- Možda je iznajmio let
od Pembruka do Toronta.
Od Toronta do Londona, kreditnom karticom do tamo.
Nije ni čudo što je to mogao da uradi neprimećen.
Kurvin sin koristi regionalni aerodrom kao čvorište.
Hajde.
- Dobar dan, gospođo.
- Zdravo.
Možete li da otvorite te fioke, molim vas, hvala.
Idemo,idemo,idemo...
- Ovo je on?
- O sranje, da.
- Jebemti.
TRAŽI SE Robert Vajtmen
- Izvolite.
- Osumnjičeni se ukrcao na let
u ''London Internešnal'', avion je na pisti.
- Šta god da radiš, ne dozvoli mu da poleti.
Ne dozvoli mu da poleti.
- Ne, nećemo uspeti.
Vidi, previše smo uložili u ovo
da bi se neko drugi okitio.
Pusti ga da leti.
- Ne, zajebi to.
- Veruj mi, pusti ga da leti.
- Pusti ga da leti.
- Jesi li siguran?
- Da, neka leti, neka leti.
- U redu.
Hajde sad.
Moramo da idemo po tatu, zar ne?
Hoćeš da se provozaš kolima.
Sve je spremno, hajde.
Hajdemo u auto sedište, hajde.
Ah, to je dobro.
Eto ga.
Molim te budi tamo.
Idemo da vidimo tatu, hajde, idemo.
- Ha, ha, ha, zdravo.
- Nemoj to da radiš nikada više, nikada.
- U redu.
U redu.
Neću, gotovo je.
U redu, završio sam.
- Isuse.
- Hej, hej, hej, vidi ovo, vidi ovo.
Hej bebo kako si?
- Roberte.
Roberte.
Hej, hej, hej, šta to radite?
Sve će biti u redu.
- Šta se događa?
Šta se događa?
- Ne diraj moju ženu.
Prokletstvo.
- Roberte.
Pusti ga, to je moj muž.
- Sve je u redu, dušo.
- Šta da radim?
- Sve će biti u redu.
Želim da sjašiš sa mene.
Prestani, imam dete.
Vidiš li da imam dete?
- Molim vas ostanite pozadi.
Gospođo, morate se povući.
- U redu je, u redu je dušo, u redu je.
- Žao mi je.
- Hej, otarasi se ustajalih oraha i zameni ih.
Hej detektive, već je prošlo predugo.
- Jeste, predugo je prošlo.
- Da, da li bi želeo nešto žešće?
Možda piće?
- Ne, ne, ne, ne, prijatelju,
ne, ne, danas, danas te služim.
Vreme, to je smešna stvar.
- Tako si ozbiljan.
Novi ste?
Ne?
Bio si u policiji neko vreme?
Čuo si za tipa sa pet kuraca?
Njegove pantalone pristaju kao rukavica.
Znao sam.
Sredio sam te...
- Znaš šta me zadivljuje?
- Šta ? - Ti, ti.
- Stvarno? - Da.
- Dobro hvala.
- Znao si da te posmatramo
a ti si samo nastavio.
Mislim, šta, nisi bio dovoljno voljen kao dete?
- Je li to, to je olovka za oči, zar ne?
- Pa možda je Mejblin. - Ako nije, onda dobro...
lepe trepavice.
- Šta kažeš, daj nam Tomija
a mi ti skratimo robiju?
- Tomi je biznismen.
Nema šta da se da, nikad.
I nemaš ništa o meni, dakle.
- Ne ne ne.
Proverili smo tvoje otiske sa federalcima.
- Oh? - Da.
- Vinsent Smers je užasno ime.
Mislim, vidim zašto si završio kao Vajtmen.
- Dobro.
Uhvatio si me.
Zato što si dobar.
U redu, reći ću ti više,
ako mi dozvoliš da se vidim sa svojom ženom.
- Ona trenutno nije tvoj najveći obožavatelj.
Naročito nakon što je saznala da tvoje ime
zapravo nije Vajtmen.
- Da li je neko naručio picu?
- O da, baš ovde.
I OVO SE DOGODILO
Hvala vam.
Evo ga.
Želiš li malo?
- Ne, dobro sam, dobro sam.
- Siguran si? - Da, dobro sam.
Uzmi sve.
Ponovo proveri otiske sa federalcima.
Ima nešto žilavo, ok.
- Hej, kako je?
Arogantan i kurčevit kao pakao, da.
Ali on raste na tebi, da.
Oh, i zovi mu ženu.
- Dakle, ako se ne zoveš Robert Vajtmen,
da li je samo Šupčina ili ...?
- Pa, ima nekoliko stvari koje sam možda izostavio.
- Da.
Pa šta si ti sad samo pljačkaš banke?
Ima li još nešto što si izostavio?
Kada smo se upoznali, imala sam jednu stvar u svom životu.
Verovala sam u ljude.
I nećeš mi to oduzeti.
Roberte, pogledaj me.
Moraš mi reći.
Da li sam bila deo ove velike laži?
Jesam li ja bila paravan?
- Ne.
Ti si jedina prava stvar u mom životu.
Više sam bio s tobom nego što sam ikada bio blizak s nekim.
Naučila si me kako da živim, naučila si me kako da volim,
naučila si me kako da verujem.
I to je istina, to nije laž.
- U redu, to je bilo prilično dobro.
I dalje mislim da si šupčina.
- Takođe istina.
- Da.
- Žao mi je.
I znam da to nikada neće biti dovoljno, ali žao mi je.
zajebao sam.
Zajebao sam.
- I šta sad?
- Trebalo bi da bežiš.
Udalji se što dalje od mene,
mogu to srediti.
- Jasno je da ne možeš.
I znaš šta?
Ja nisam kao ti Roberte.
Ja ne bežim.
- Kako si, partneru?
Da li te tretiraju dobro ovde?
- Dobro sam, dobro sam.
Slušaj, žao mi je ako je bilo šta od ovoga sranja palo na tebe.
- Hej, našli su te preko mene.
Trebalo bi da ti se izvinim.
O kojoj kazni pričaju?
Kao 20.
Ja sam učestvovao u svim pljačkama, oni su...
verovatno će mi naplatiti dve.
Verovatno ću izaći do '98, '99.
- Da, verovatno bi mogao da napraviš bolji dogovor,
ako ubaciš i druge.
Ja bi izašao za osam.
- Ne znam mnogo o prijateljima ili porodici,
ali ja to nikada ne bih uradio.
- Znaš, dosta.
Srećan put, druže.
- Molim vas ustanite.
- Sud proglašava Gilberta Galvana ml.
krivim po svim optužbama za oružanu pljačku
i ovim ga osuđuje na 20 godina
u instituciji Mil Hejven, stupa na snagu odmah.
Sud je prekinut.
PROJEKAT ''KAFIĆ'' JE DOVEO DO 84 HAPŠENJA I 402 OPTUŽBE
ALI NIJE DOVEO DO HAPŠENJA TOMIJA KAJ-a
Niko nije rođen loš.
Kao i za sve drugo, potrebno je vežbanje.
- I kada konačno shvatiš
da dom nije mesto gde ostaješ,
ili ga pronađeš na mapi,
loše postaje ono toplo mesto gde je sve moguće.
1992.,DETEKTIVI SU UJEDINILI SNAGE U AKCIJI ''PUŠAČ'' U KOJOJ JE TOMI OSUĐEN NA 8 GODINA ZATVORA
Ili možda nije.
DŽONA SNAJDSA JE ŽENA NAPUSTILA ODMAH POSLE PROJEKTA ''KAFIĆ''
NIKADA SE NIJE PONOVO OŽENIO
UMESTO TOGA,ZABAVLJAO SE SA BANKARKOM IZ JEDNE OD ROBERTOVIH PLJAČKI
- Pozdravi svog tatu.
ROBERT I ANDREA SU SE RAZVELI 1989.
PUŠTEN JE IZ ZATVORA 2001. I TRENUTNO RADI KAO VOZAČ KAMIONA
OSTAO JE U BLISKOM KONTAKTU SA OBE ĆERKE
2005.,AVA POSTAJE PRVI GALVAN SA ZAVRŠENOM SREDNJOM ŠKOLOM
Iskreno,
možete li reći da nemate novca?
- Mogao bih to reći iskreno,
mogao bih to reći sa jednim osmehom na licu.
Ja nemam novca.
IAKO SE PROCENJUJE DA JE U 59 PLJAČKI UZETO 2339 MILIONA DOLARA, VELIKI DEO NIJE NIKADA VRAĆEN
GILBERT GALVAN MLAĐI JOŠ UVEK DRŽI REKORD U NAJVIŠE UZASTOPNIH PLJAČKI U ISTORIJI KANADE
Prevod: K A T A B A Z A