ÐžÐ³Ð»Ð°ÑˆÐ°Ð²Ð°Ñ˜Ñ‚Ðµ ÑÐ²Ð¾Ñ˜ Ð¿Ñ€Ð¾Ð¸Ð·Ð²Ð¾Ð´ Ð¸Ð»Ð¸ Ð¼Ð°Ñ€ÐºÑƒ ÐºÐ¾Ð´ Ð½Ð°Ñ; ÐºÐ¾Ð½Ñ‚Ð°ÐºÑ‚Ð¸Ñ€Ð°Ñ˜Ñ‚Ðµ www.OpenSubtitles.org
www.titlovi.com
O, veliki, moæni Rapu! Molimo Ti se! Za vodu i hranu.
Molim Ti se, ne za sebe... veæ za svoju kæerku.
Umorna sam.
Patio si...
Doði mi...
Patio si...
O, šta je ovo?
Vidi ti to...ždere svo moje voæe.
Rapu.
-Nosioèe svetlosti. -O, ovo je jedan od mojih.
Ja sam Gor. Tvoj poslednji sledbenik. Sve smo izgubili, gospodaru.
Zemlja je suva. Sav život je nestao. Ali, naša vera u Tebe nikada nije prestala.
I sada išèekujemo obeæanu...
veènu nagradu.
Da li zato slavite?
On misli da postoji veèna nagrada.
Ne...Ne, žao mi je. Nema veène nagrade za tebe, psu!
Mi ovde slavimo nedavno ubistvo.
Samo što smo porazili nosioca Nekromaèa.
Pre nego što je mogao da naudi drugim bogovima tom prokletom oštricom.
-Pretio je da æe uništiti moje carstvo. -Ali, gospodaru...
Tvoje carstvo je veæ uništeno.
Nema više nikoga da Te obožava.
-Zameniæe te drugi sledbenici. Uvek ih bude. -Patili smo...
I gladovali smo.
Moja kæerka je umrla...
u Tvoje ime. -Pa, dobro, tako i treba.
Patnja u ime bogova je vaša jedina svrha.
Za vas nema nièega nakon smrti...osim smrti!
Ti nisi Bog.
Odrièem te se.
E sad, tvoj besmisleni život... ...napokon ima smisao.
Da se žrtvuješ za mene.
Osveta je ono što tražiš... Ubij sve bogove.
Idi u Veènost. Osveta je ono što tražiš.
Prizovi...Bajfrost...Idi u Veènost... Prizovi...Bajfrost...
Idi u Veènost. -Ubij sve bogove.
-Maè te je izabrao...Ali, sada si proklet. -Zanimljivo...
Ne èini se kao prokletstvo.
Èini se kao obeæanje.
A ovo je moj zavet...
Svi bogovi æe umreti.
Doðite...Doðite, okupite se i poslušajte legendu o Svemirskom Vikingu.
Poznatog kao "Bog Groma". Poznatog kao "Tor Odinson"
Odgajan u maniru ratnika...Tor je uèen da pomaže da se bitke dobiju.
Da bori dobre bitke, za one koji ne mogu dobro da se bore.
Rastao je. I rastao. I rastao. Bio je osetljiv, kao smešak.
A u ljubavi, nije pravio razlike.
Voleo je jednu modernu i odvažnu piratkinju.
Drugi put, voleo je vuko-ženu... na ženi-vuk.
Ali, Torova jedina prava ljubav, bila je Zemljanka, po imenu Džejn Fonda. Èekajte, ne...
Džejn Foster. Ali, nažalost, u bici za ljubav, Tor je izgubio.
U stvari, izgubio je mnogo ljudi tih dana. Svoju mamu. Svog tatu.
I tog tipa. I ovog tipa. I...kogod da je to. I Hajmdala.
I svog brata. I ponovo, svog brata. I još jednom.
Jadni Tor, gledao je svoju planetu kako eksplodira. I onda je rekao: "Šta sam to uèinio?"
Izgledalo je kao da je izgubio sve i svakoga koga je voleo.
I tako je sakrio svoje srce u veliko, mesnato telo...
kako nikada više ne bude slomljeno.
Ali, to što je prestao da voli, nije znaèilo da je prestao da se bori.
Udružio se sa Èuvarima galaksije...
i odjezdio u neke klasiène Tor avanture. Vratio se u formu...
Trèao je i vežbao... Dizao i bacao...
I nikada nije preskakao aerobik.
Debeljuca je postao strava frajer. Ali, taj strava frajer...
u sebi je nosio veliku tugu.
Jer, svi ti oblici koje je Tor imao tokom dugog niza godina...
Nisu mogli da sakriju bol koji je nosio u sebi.
I tako, odustao je od potrage za ljubavlju.
Prihvatio je èinjenicu da je dobar samo za jednu stvar.
Da sedi i meditira, sve dok neko ne kaže..."Tore...
Potrebna nam je tvoja pomoæ da dobijemo ovu bitku."
Tore...Potrebna nam je tvoja pomoæ da dobijemo ovu bitku. Idemo. -Dobro...
Haj'mo Stormbrejkeru.
Hajde da požurimo, može? Ljudi umiru. Vidimo se dole.
Požuriteee!
-Daj mi to! Polomiæeš ga. -Ja sam Grut! -Jao, skroz si ga izbalavio.
-Zdravo svima! -Vidi, vidi ko nam je došao! -Kako ste momci? -Grozno!
-Svi æemo umreti! -Rekao si da æe ova planeta biti za odmor.
Rekao sam da æe biti KAO za odmor.
Mislim, vidi ovaj pogled. Tri Saturnova sunca.
-Šta može biti bolje od toga? -Pravi odmor?! -Crknite, Buskan ološu!
-Bože Groma! -Kralju Jakan. -Konaèno si se pridružio našoj borbi.
Pa, kako kažu - bolje ikad, nego nikad. -Baš lepo.
Kao što znaš, živeli smo u miroljubivoj oazi.
-Ali onda, naši bogovi su ubijeni. -Ubijeni?
I sada je naš sveti hram ostao bez èuvara...
A Habuskine horde su zauzele put do njega.
-To je naše najsvetije svetilište i... On æe ga oskrnaviti. -Ne zadugo.
-Kralju Jakan...Prièaj šta se desilo ovde danas. Prièaj o vremenu kada je Tor...
sa gomilom raznoraznih, neprilagoðenih desperadosa...
preokrenuo bitku i uklesao njihova imena u istoriju.
-Šanse su nam možda male, ali, reæi æu vam ovo za džabe. -Evo ga.
Ovo se završava ovde i sada!
Neæe valjda da uðe u hram?
Svaka èast svima!
Možemo zajedno da preuzmemo zasluge za ovo, jer smo radili kao tim.
Svi smo udružili svoja srca i želju da pobedimo neprijatelja...
uz minimalne žrtve i štetu.
Klasièna Tor avantura. Ura!!!
FOSTER TEORIJA PUT KROZ PROSTOR I VREME
-Dobra knjiga? -Aha. -Ja sam je napisala.
-Vi ste...Vi ste dr Džejn Foster? -Jesam. -Zdravo! -Zdravo!
-Kako ide sa Ajnštajn-Rozen mostom? -Teško. -Da. -Baš teško.
-Treba ti 3D model. Jesi li gledao film Event Horizon? -Ne. -Interstellar? -Ne.
-Taj film veoma dobro sve objašnjava. -Ovaj...dobro.
Ajnštajn-Rozenov most savija svemir...
tako da taèka A i taèka B mogu da budu na istom mestu u svemiru. Ovako.
-Uništili ste svoju knjigu. -Da, ali sada razumeš crvotoèine.
-Pogledaj te filmove. -Ok.
Ljuti Cheetosi. Teško ih je naæi.
-I? Kako ide? -Ide fantastièno.
Jesi li...rekla nekome osim meni?
Kada ljudi saznaju, poènu da se ponašaju èudno. Budu...drugaèiji.
-A i ne plašim se sada. Uostalom, nije tako strašno. -Džejn, u 4. je fazi.
Od, kao, koliko faza?
-Èetiri. -Za koje znamo.
Šta? Treba da...
budeš negde drugde? Negde što je važnije od hemoterapije? -Ne...
Hoæeš da se vratiš u laboratoriju, zar ne?
-Radim na nekim idejama. -Ne, ne. Tajm-aut!
Znam da misliš da je tvoj rad nešto na èemu moraš da radiš.
U suprotnom, razoèaraæeš celo èoveèanstvo, ali...
Ne shvataš šta univerzum zaista pokušava da ti kaže...
Pa, evo da ti prevedem: Uspori!
Iskoristi svu energiju da se izboriš sa ovim. -Boriæu se na svoj naèin, ok?
Za tvoju informaciju..."moj naèin" ne znaèi - sama u laboratioriji.
Možda je vreme da zaigraš na kartu Svemirskog Vikinga. -To nije karta. -Jeste.
-Nema karte. -Ima karte. Visok je, plavokos i božanstven!
-Zgodna karta. -Džejn, da li si sigurna? -Srediæu ovo...
sama.
Rezultati su još uvek isti.
Bojim se da hemoterapija ima veoma slab efekat.
Džejn, mnogo mi je žao. Ako bilo šta mogu da uradim ili ako želiš samo da prièaš, pozovi me.
MITOVI O VIKINZIMA
Mjolnir...
davao je...
snagu i duh...
odlièno zdravlje...
DOBRODOŠLI U NOVI ASGARD
Miriši kao kralj... Jer si dostojan. Old Spajs.
"KORNETI BESKRAJ"
Pogledajte ovo mesto. Divno je...-Kuæi.
-Došli smo da te povedemo kuæi. -Da. Na planetu Asgard.
Asgard nije planeta, sinovi moji. To su ljudi. To ste vi.
A sada je moje vreme da preðem u carstvo duhova.
Zauzeæu svoje mesto
u velikoj sali u Valhali, poslednjem poèivalištu bogova.
O, da, još nešto.
Imate sestru.
A sada æu se pretvoriti u božansku prašinu i reæi zbogom.
O, vidite. Vidite li? Dešava se. Nestajem.
Ne! -Oèe! -No, èekaj brate!
Zloslutni portal pojavi se iza nas. Transformiši se!
Ja sam Hela, Boginja Smrti.
Sada se vraæam u Asgard, da zauzmem svoje roðenjem mi dato mesto na prestolu.
I niko me neæe zaustaviti! Pridružite mi se ili umrite! -Nikada ti se neæemo pridružiti, veštice.
Mjolnir!
Nemoguæe!
Polomila sam ti èekiæ! Vreme je za smrt! -Bajfrost! -Bajfrost!
Skoro da možete da osetite silinu ovog predivnog i nepokretnog kamenja.
U redu, hajde da se vratimo u selo...
gde možemo popiti malo prave Asgardijske medovine. Idemo.
Bože Katastrofe...
Zahvaljujemo se.
Plašili smo se da æemo biti zauvek u ratu bez zaštite naših bogova.
Ali sada, mir æe vladati.
Za tvoju uslugu, molimo da prihvatiš ove poklone.
Po tradiciji, zaštitnici našeg sveta na dar dobijaju divne...zveri...
Divovske koze? -Jao, vidi ih. Prelepe su.
Korg, vidi ovo. Prelepe su. Kralju Jakan, hvala Vam puno.
Slušajte...u vezi hrama.
Ne želim da razgovaram o hramu. -Znam, ali, ako bismo razgovarali o njemu.
Važno je...Ok, prestaæu da prièam. -To me èini tužnim i ljutim.
Ne zaboravi koze. Prihvatio si ih i sada moraš da ih povedeš.
-Ne tucite se. -Jao, što su lepe. -Jesu, lepe su.
Ali, mnogo vrište. -Biæe dobro.
Moramo da pronaðemo prokleti daljinski da bismo preuzeli pozive u pomoæ.
Pa, vrati se unazad. Gde si ostavio daljinski?
Verovatno ga je pojela neka od koza. -Koze ne jedu daljinske. Ne lupaj.
Ja neæu da im èaèkam po kaki. -Obožavam ih. Živeæe sa nama zauvek.
Našao sam daljinski! -Ja æu da ih ubijem. -Ne pucaj.
Ne, ne radi. Nije napunjen. -Možda treba da naðeš punjaè.
Sklanjaj se s puta. -Èek, èek, èek, saèekaj.
Korg, jesi dobro? -Jesam brate. Dobro sam. -U redu. Opustite se svi.
Koze æe biti dobre. Ako ne budu, možemo ih gurnuti u vatru.
Vatrenu raspravu. Odlièno se svaðaju.
I...kažu da ih možeš dozvati specijalnim zviždukom.
Ide otprilike ovako...Ne, nije to. Ne, nije ni to.
Nije ni to. Probaj ti. Ne, nije to. -Hej, društvo! -Kragline!
Sve vreme si bio ovde? -Da, rekao si mi da ostanem uz brod.
Ovo je Glenda. Venèali smo se.
Ja sam Grut. -Šta sam ti rekao o zapoèinjanju novih veza?
Da ne bi trebao to da radim. -Tako je!
Ne možeš da se ženiš na svakoj planeti na koju sletimo. -Ja sam Grut. -Napokon!
Dobro, evo nas. "Pozivi u pomoæ".
Pomozite molim vas! Koljaè bogova nas je pronašao! -Koljaè bogova?
To je samo zmaj. -Upozorenje! Svi ovi bogovi su ubijeni.
Naši šampioni...Sada leže mrtvi. -Užas.
Ko je mogao da uradi tako nešto? -Gde si? -Èekaj, èekaj, èekaj.
Šta je to bilo? Vrati se nazad. Pusti ovo. -Tore, gde si?
Sif? -Trebaš nam. -Pa, moja prijateljica je u nevolji. Moramo odmah da krenemo.
Pokrenite brod prijatelji. -Možda bi trebali da se razdvojimo.
Ima toliko ljudi koje treba spasiti. Mislim, pogledaj sve te pozive...u pomoæ.
Tor, jesi dobro?
Divim se vašoj meðusobnoj odanosti. To je divna stvar.
Nažalost, to je nešto što ja nikada neæu imati. -Druže, ako mogu... -Možeš.
Posle hiljada godina života, ti izgleda nemaš pojma ko si.
I ja sam bio izgubljen ranije. Onda sam pronašao svrhu, pronašao sam ljubav.
I da, oduzeta mi je, i Bože, kako to boli.
Ali i to usrano oseæanje je bolje od oseæaja praznine.
Nadam se da æeš jednog dana, i ti pronaæi nešto...
Što æe te uèiniti ovako usrano. -I ja sam nekad voleo. Nije mi uspelo.
Ili su umrle brutalnom smræu ili su me otkaèile preko ruèno pisanog pisma.
Nemam pojma šta je gore i zato sve oko sebe držim na odstojanju.
Mnogo sam se vezao, doðavola! Znao sam da æe se ovo desiti. Morate da idete!
Ja æu pronaæi Sif. Ti odgovori na ostale pozive. Galaksiji trebaju njeni èuvari.
Dobro, važi. Baš smo hteli da krenemo. -Šššš! Znam da ovo boli.
Ali, bolje je ovako. Moraš mi verovati.
Da ublažimo bol, zašto ne bi...ovaj...
uzeo ovaj brod, kao oproštajni poklon? -O, daješ mi moj brod?
Da, tvoj je. Nadam se da æeš i ti sa njim stvarati mnoge uspomene kao što sam ja.
To ti je jedan temperamentan brodiæ. Služiæe te dobro, vadiæe te iz nevolja.
Da pokrenem brod? -Hvala. -Zbogom, stari druže. Ljudsko rukovanje.
Asgardijsko rukovanje. Ide u zmijsko rukovanje kome ne možeš verovati.
Baš odugovlaèiš. -Završavamo sa klasiènim Asgardijskim visokim jedan.
Idemo. -Èuvaj mi posadu. Biæe im teško.
Požuri! -Njoj neæe. -Zapamti šta sam ti rekao. Kad god se osetiš izgubljeno,
samo pogledaj u oèi ljudi koji te vole.
Oni æe ti reæi gde si taèno.
U redu, æao.
Još jednom, imali smo lepe uspomene.
Mi, Asgardijanci kažemo "Letite brzinom Odinovih gavranova".
Vidimo se u Valhali, gde æemo piti medovaèu.
Otišli su. -Ponovo sami, samo ja i ti. -Stormbrejkeru!
Polako sa tom tvojom ludom sekirom.
-Pa, šta æemo sad brate? -Idemo po Sif.
-Ko ili šta je to? -Faligar, bog Faligarijanaca.
Jedan od najljubaznijih bogova koje æeš ikada upoznati.
Sif! Ja sam, Tor.
Odison. -Nemaš jednu ruku. Hajde da te odvedem kuæi. -Ne! Ostavi me ovde.
Hoæu da umrem kao ratnik. Na bojištu, u borbi.
I onda mogu da zaslužim svoje mesto u Valhali. -Moram da ti kažem nešto.
Da bi ratnik došao u Valhalu, mora da umre u borbi.
Ti si preživela. -E, jebiga! -Možda ti je ruka u Valhali.
Šta se desilo ovde? -Lovila sam ludog èoveka. Pratila sam ga dovde, ali...
upala sam u zamku. -Ko je taj ludi èovek? -Koljaè bogova, on dolazi.
Juri sve bogove da bi ih istrebio. Asgard je sledeæi.
Vidite, to je Tor! Tor! -Vodi Sif u bolnicu.
Hej, koga si sad naljutio? -Nije moja greška.
Nikada nisam video ove spodobe, kogod da su. -Dobrodošao nazad.
Umri!
Ko je novi tip? -Taj tip... Voleæeš tog tipa.
Mjolnir. Mjolnir! To sam ja, Tor! Jesi video moj èekiæ?
Mjolnir, doði deèko!
Mjolnir?
Mjolnir!
Vratio si se.
Mjolnir!
Izvin'te. Zdravo. To je moj èekiæ što držite, a to je moje odelo.
Hej!
Dosta je bilo glupiranja, devojko. Skini tu masku i otkrij ko si.
Hej. -Džejn?!
Da vam isprièam legendu o Toru i Džejn.
On je bio Bog Groma. A ona, žena od nauke.
I iako su bili iz razlièitih svetova...
Nekako, to je imalo smisla.
Zajedno su krenuli na put ljubavi.
Tor je uèio Džejn o životu ratnika.
A Džejn je uèila Tora o životu ljudi.
Kako je vreme prolazilo, njihova ljubav je bila sve jaèa i jaèa.
Ona je neverovatna. Zar ne, Mjolnire?
Hoæu da mi obeæaš da æeš je uvek èuvati.
I ja tebe volim, druškane.
Tako jaka ljubav ume da postane èarobna.
Tor je zacrtao put u buduænost i sve što može doæi uz njega.
Ali, što je više sanjario o životu sa Džejn sve se više plašio da æe ga izgubiti.
Iako Džejn nije to htela da prizna i ona je bila u strahu od gubitka.
I tako su digli zidove izmeðu sebe. Tor je bio zauzet, spasavao je èoveèanstvo.
Hajmdal! -Džejn se posvetila poslu, radeæi isto. Baš se posvetila.
I na kraju, prostor izmeðu njih je bivao sve veæi i veæi,
sve dok nije postao isuviše veliki.
Neko je morao da popusti. -Nisam spavala celu noæ, a onda sam pregledala podatke.
Dok ja celu noæ jedem i èistim sve ovo ovde. -To su samo dva tanjira!
A onda, jedne noæi, nije bilo popuštanja.
Džejn je napisala poruku.
A Tor je proèitao poruku.
I njihova legenda, iznenada je postala mit.
Bar su tako mislili.
Jesi dobro? -Da. Malo je vruæe, zar ne? Samo, malo me hvata...
klaustrofobija pod ovim šlemom.
Kako?!
Možemo li o ovome kasnije? -Da, naravno. -Super što sam te videla!
Šta?!
Hej! Jel' to Nekromaè? To je baš kul. O njemu sam samo èitao u prièama.
Onda, znaš da æe ovo da boli. -Bol.
Bol je samo nešto što su izmislili slabiæi. O, ok! To je baš oštro!
Spreman? -Ne diraj mi stvari.
I bolje ti je da bežiš, kukavice.
Deca! Otimaju decu! -Mamice! -Mamice! -Tata! -Mama!
Mama!
Èudovišta iz senke, odvratno.
Dva puta sam obišla svet i ništa.
Kukavice su pobegle. Pronaæi æemo ih.
Kakav ponovni susret, a? -Meni kažeš!
Koliko je prošlo? Tri, èetiri godine? -Osam godina, sedam meseci i šest dana.
Nisam zaboravio. Tada sam te poslednji put video, tj. nisam te video, jer si otišla.
Malo je reæi da sam ja otišla. -A, ne, otišla si. Jesi.
Napisala si mi divno rukom napisano pismo. Trebalo bi da znam, bio sam tamo.
U stvari, nisi bio. -Bio sam. -Zato sam ti i napisala poruku...
A ako nisi bio tamo da me vidiš da odlazim, onda si možda ti bio taj koji je otišao.
Dobro reèeno. -Nije da je važno, kao... -Ne. -Samo zakljuèujem, jel'? -Ma, da.
Izgleda da smo oboje otišli i oboje smo ostavljeni. A sad, opet odlaziš.
Miik, trebaju nam svedoèenja svih oèevidaca.
Deril, nabavi mi sva imena dece koja su izgubljena.
Vaše Visoèanstvo, uzeli su moju kæerku. -Ne brinite, pronaæi æemo je.
Ljudi, ovi krvare! Odmah ih odvedite u bolnicu! -Deril! -Visoèanstvo.
Da li da poènemo da pravimo predstavu o celom ovom debaklu?
Ljudima treba zabava. -Posebno sada, u vreme krize. -Posebno.
Nisam èuo "ne". -Nisam ni ja. Asgard, noæ je.
Poèinjemo sa decom koja spavaju.
Znaèi, to je bivša devojka, a? -Stara bivša devojka. -Džodi Foster.
Džejn Foster. -Ona što je pobegla. -Ona što je pobegla.
To znaèi da je zbrisala. -Da. Da. -Mora da ti je teško da vidiš svoju bivšu
devojku i svoj bivši èekiæ kako se slažu i to baš dobro.
Šta to radiš, brate? -Doði. Doði kod tatice.
Hajde, Mjolnir.
Hej, evo tebe! Hej! Baš sam te zvao. -...osnujemo vojsku.
Kako? Pola naših vojnika je mrtvo. -Pola naših vojnika je uvek mrtvo.
Molim vas, idite kuæi. -Gde su deca?
Obeæavam da æemo uskoro imati vesti. -Ne znam.
Neko mora da nam kaže šta se desilo. -Pronaæi æemo ih.
Znate šta? Ovo je pogrešno.
Asgard!
Prijatelji moji, ne smemo se svaðati.
Sada se moramo ujediniti i biti složni. Da vidimo šta se dešava.
Bojimo se? Uplašeni? U strahu?
Nervozni. Ako hoæemo da pronaðemo decu, moramo prvo pogledati u sebe.
Izvini Miik, veoma je teško održati motivacioni govor sa svim tim iki-iktanjem.
Šta radiš? -Zapisuje svaki sekund. -E, pa nemamo više ni sekunde vremena.
Hoæete decu nazad? Vraæam se za sekund.
Zapiši to, Miik.
Stormbrejkeru, šta to radiš? Jel' to zbog Mjolnira? -Svi napolje!
Nisam ih naš'o. -Plašt ti gori. -Nema veze, izrašæe ponovo.
Isporuèiæu ti raèun za ovo. -U redu. -Šta znamo o ovom tipu?
Putuje kroz senke. -I sa njima pravi èudovišta.
Apsolutno grozna èudovišta. -Takoðe vitla Nekromaèem. Kako znam?
Zato što me je skoro proburazio facu sa njim. -Šta je Nekromaè?
To je prastaro oružje koje se prenosi iz ruke u ruku, sve od postanka sveta.
Ima sposobnost da ubije bogove.
Vremenom, polako uništava i ubija onoga ko vitla sa njim, što znaèi...
O, znaèi, inficirao ga je. -Inficirao ga. Da, mora da je to.
Znaèi, u principu, borimo se protiv proklete senke, zombi otimaèa dece.
Strava! Kad kreæemo? -Tore? Vidiš li me? -Plutajuæa glava na vidiku.
To je Astrid. Hajmdalson. -Astrid, jesi li dobro?
Više se ne zovem Astrid. Sad me znaju kao Aksl.
To je pevaè iz popularne grupe koju sam èuo na Zemlji.
Guns'n'Roses.
Astrid...
Otac ti je dao strava vikinško ime i želim da poštujem njegovu želju.
Aksl. -Astrid. -Kažem, Aksl. -Astrid. -Aksl! -On je kreten! Slušaj ga sad!
Dobro, u redu. "Aksl!...Gde si? -Nisam siguran.
Još ne znam kako da koristim svoje èarobne oèi.
Tvoj otac me je nauèio, a ja æu nauèiti tebe.
Hoæu da se koncentrišeš i da ispružiš ruku. Ok, dobro.
Sada, koncentriši se. Zatvori oèi.
Tore!
Hej! Kako ide, deco? -Kako ide? Vidi gde smo.
U kavezu smo koji je od šiljaka. -Da, tako je. Nije dobro.
Hoæeš li uraditi nešto? -Da. Da, hoæu.
Ali, ne baš odmah. Ja sam duh vizije, vidi.
Vidiš? -Šta æe biti sa nama? -Kao što vidiš, ovo je veoma, veoma loše.
Ali, dobra vest je da ste vi Asgardijanci.
Pa ako umrete, završiæete u Valhali. -O, moj Bože, odlazi! -Èek, èek.
Ok, klinci. U redu je. Ne plaèite. Preživeæete, ok?
Slušajte, imam plan, ok? Pravim jedan stvarno, stvarno dobar tim.
Imamo, ovaj...Èika Korga. Kralja Valkiru. Ovaj...
Moju bivšu devojku Džejn, što je totalno druga prièa, ne bih vas zamarao s tim, ok?
Ali, to je strava tim i ima da vas vratimo kuæi dok trepnete.
Da.
Znam gde ste.
Izbaviæu vas odavde. -Bojim se. Svi se bojimo.
Èuvaj ih. Pazite se, ok. Ok, pazite se.
Vidimo se uskoro, važi? Izbaviæu vas odavde.
Oni su u Carstvu Senki. -Kako znaš?
Vazduh je tamo crn kao nigde drugo.
Kao da je boja odbila da se umeša. Nepogrešivo je.
Znaèi, treba nam boja. Hajde da unesemo dugu.
Unesemo dugu? Jel' to neka krilatica ili šta veæ?
Ona je tek skoro postala Tor.
Mislim, jako dobro spasava živote. Ali, treba da poradi na svemu ostalom.
Koliko je veæ krilatica izbacila? -Mnogo.
Da, potrèala sam pred rudu.
Èekaj malo, kreæe se kroz senke i ide u Carstvo Senki.
Èini se da je tamo najjaèi.
Taèno. Ne možemo tek tako da upadnemo tamo.
Upašæemo u zamku. Ugroziæemo decu.
Treba nam pojaèanje. Trebalo bi da napravimo vojsku.
Da li misliš ono što mislim da misliš?
Mislim. -Šta mislimo? -Mislimo šta? -I ja mislim.
Svemoæni Grad. -Svemoæni Grad.
Šta je Svemoguæi Grad? -To je dom najmoænijih bogova u univerzumu.
Možemo sastaviti najbolji tim ikada!
Možemo regrutovati Ra, Herkula, Tumatauenga, Kecalkoatla, možda.
I Zevsa, najstarijeg i najmudrijeg od svih. -Jesi li rekao Zevs? -Da, Zevs.
Kao Zevs. Onaj Zevs -Zevs. -Nisam siguran da li ima drugo ime.
Misliš li da æe moj bog biti tamo? Nini od Noni? -Pa, nikad se ne zna, Korg...
Ali, ako jesu, pozvaæemo ih da nam se pridruže. -To! -Stormbrejkeru!
Smiri se, opusti se. -Ne, ne, ne, druže.
Neæemo putovati na Stormbrejkerovom trulom Bajfrostu. Video si šta se desilo malopre.
Ne možemo baš da uðemo u tvog maleckog leteæeg konja, zar ne?
Neæemo svi stati. -Šta prièaš ti? Vorsong je strava.
Stormbrejker je isto strava. -Stormbrejkeru samo treba kanal.
Bilo šta što æe izdržati put kroz svemir. -Obožavam je kad prièa kao nauènica.
Ima snagu da nas odnese tamo. Samo mu treba nešto da usmeri tu energiju
pa da ne bude tako...nepredvidivo. Kapiraš, ovaj...
Ako bismo imali brod, mogli bismo da iskoristimo Stormbrejker kao pogon.
A, kao motor. -Kao motor. -Treba vam brod? Imam brod.
Baci sva ta sedišta. Tako je. Ne, koze veži napred.
Kreæemo za 15 minuta. -Ponesite samo najosnovnije stvari. To je najosnovnije.
Brzo si se prilagodio, a? Baš si mi ti neka mustra.
O, hej! -Hej. -Prièam sa svojim starim drugom. -Da.
Hteo sam da se izvinim. Što sam se malopre malo èudno ponašao.
Nisam baš sav svoj u poslednje vreme. Znaš, baš sam...
pokušavao da provalim ko sam i ovaj... bio sam malo izgubljen...
I onda, iznenada, vidim tebe, obuèenu kao ja. I to je bilo onako...
I za mene je sve to èudno. -Pa, kako ste se...ovaj...vi to spojili?
Kako se to desilo? -Kunem se, èula sam Mjolnir kako me zove. -A, je li?
I došla sam do njega da vidim šta se dešava i...
Deliæi su poèeli da svetle i da se vrte... -Ludo. -Tor.
Znaš šta? Dobro ti stoji. Radi, tako da...
Samo proveravam.
Vidimo se posle.
Šta je? Samo smo prièali.
Mamice, ne ostavljaj me. -Ne boj se.
Èak i kada me ne bude bilo, dušo.
Neæeš biti sama.
U SEÆANJE NA VOLJENU ELEJN FOSTER
I štagod da se desi...
Nikad ne prestaj da se boriš.
Hej. Jesi dobro? -Odlièno! -Lavabo sigurno drugaèije misli.
Stvarno misliš da bi trebala da poðem? Nisam baš neki ratnik.
Ti si Tor. Naravno da treba da poðeš. Uostalom, šta æeš drugo da radiš?
Sada si Viking. Što znaèi da moraš da umreš u borbi.
Mora da bude neverovatno bolno. Inaèe, neæeš uæi u Valhalu.
To je moj plan. -A šta je sa kraljevanjem i svim ostalim? -Volim što sam kralj.
Volim svoj narod. Ali, to su samo sastanci i pošta od gavrana.
I sastanci koji su mogli da budu samo pošta od gavrana. Nedostaje mi borba.
Nedostaju mi moje sestre. I zato moraš da poðeš, jer mi treba jedna.
Ok, moramo da krenemo. Jesi se spakovala?
A ti?
To!
Ruèna bomba? -Ne, prenosivi zvuènik.
Idemo. -Jel' bi mogla da nikom ne kažeš ovo za lavabo?
Naravno.
Moji dragi Asgardijanci... Poželite nam sreæu.
Putovaæemo brzinom Odinovih gavranova.
Vratiæemo se sa decom.
Sa mnogo dece. A onda æemo slaviti, zajedno sa decom.
Ne radimo to više. To su bila mraèna vremena. Sramotna vremena.
Ok, treba da krenemo.
Znaèi...još voziš rolere? -Ne, ne. Ti? -O, da, svakog vikenda.
Kada rolaš, onda rokaš. Jel' tako Korg? -Roleri blizanci zauvek.
Hej, mogu da te pitam nešto? -Da.
Nešto sam mislila...kad doðemo kod lošeg momka...
Šta ako bih ja imala, kao, neku kul krilaticu, kao...
"Najedi se ovog èekiæa, beng!" Ili, kao "Provali kakav èekiæ imam, buum!" Kao, a?
Znaš, radim na tome.
Ne, sve...sve su stvarno super. Moja je..."Ovo se završava ovde i sada."
U, ta je baš dobra. -Trebalo mi je malo vremena da je usavršim.
Naæi æeš pravu. Samo treba da vežbaš. -Ovo je moj prvi loš momak.
Prvi se nikada ne zaboravlja.
Da. -Znaèi, imaš devojku? -O, ne, ne.
Suviše sam zauzet. Nemam vremena. Znaš, sa...Sa poslom i svime. -Kul.
Idem da obiðem ovo mesto.
Tako kul. -Ko je kul? -A?! -Zgrade su kul.
Šta se to dešava? -Šta? -Da li ja to...vidim oseæaje?
Oseæaje, šta? Prema Džejn? -Da. -Ne, ne budi smešna sa oseæajima.
Bilo je to davno kada smo poslednji put imali oseæaje. Davno, davno.
A da ti nemaš oseæaje? -Druže, opusti se. Mi smo u istom timu.
Znam taèno u kom smo timu, ok. -Tim Džejn.
Tor se uvek vrati.
Kao kad mu je Hela ukrala malj, a on je otišao i napravio sekiru
koja je iskovana u srcu umiruæe zvezde.
I sa tom istom sekirom, odsekao je glavu Tanosu.
O, ha, ha, ha. Molim vas...
Kakva slatka prièica.
Sva ta prièa o odrubljivanju glava. Hoæu i ja da probam. Šta je to?
Oh...o, ha, ha, ha... Ovo je Harpija.
Zdravo Harpijo. Kako si? Da li znate šta Harpija voli?
Da joj se odseèe glava.
Šta je? Malopre vam se to svidelo.
Dobro, dobro, dobro. Nema više Harpije.
Dajte. Šššššš. O, ti.
Poznavao sam jednu malu devojèicu, baš kao što si ti.
Bila je hrabra. Bila je pametna...
I vesela. I volela je da crta.
Da vas pitam nešto...
O bogovima. Oni bi trebalo da vas štite, zar ne?
Pa, gde su? -Tor dolazi. -Da! -Da...
Raèunam na to. Zato ste vi ovde.
Ovde se ulazi samo sa pozivnicama, pa æemo biti neupadljivi i utopiæemo se u masu.
Na sreæu, moja specijalnost je prerušavanje. Filozof. -Presvlaèite se.
Šta je to? -Pravi kostimi. Ovo su sve plaštevi bogova oseæanja.
Svaka boja oznaèava posebnu emociju.
Šta su to bogovi emocija? -Ne pitaj.
Bog te mazo!
Dobrodošli u Zlatni Hram deco.
Ovo je mesto gde vise najmoæniji bogovi celog univerzuma.
Eno ga bog magije. Bog snova. Bog stolarstva. -E, vidite onoga.
E, da. To je Bao, bog valjušaka. Pst! Hej, Bao. -Bao!
Vidite tamo, ljudi! To je Kronan bog, Nini od Nonija. -Hej, Nini Noni.
Zevs! Zevs! Zevs! Zevs!
Hej! Ja sam Zevs!
Blagoslovi nas!
Evo ga! Èovek, mit, legenda.
Jao, ne znam da li znaš, ali mnoge stvari koje radim, radim po ugledu na njega.
On je bog munja i bog groma. Veliki izvor inspiracije.
To je dobro. Mogao bi to da mu kažeš kada ga budeš pitao za vojsku.
Kako da se popnemo tamo? Trebalo bi da, ono kao, letimo?
Pa, ne možemo da ga prekinemo u sred njegovog ulaska.
Èuven je po svojim ulascima. -Gromomunja. -Gromomunja. -To!
Zevs!
Smirite se! Smirite se!
Tišina. -Tišina!
Ovim otvaram...ovaj sveti savet bogova.
Imamo da prièamo o mnogim, mnogim ozbiljnim stvarima.
Kao što je pitanje...gde æemo održati ovogodišnje orgije? -Jel' ovaj ozbiljan?
Iskreno, nemam ništa protiv. -Sigurna sam da ima i važnijih stvari... -Šššš!
I sada æemo objaviti... -Izvinite.
...pobednika u èije ime se žrtvovalo najviše ljudskih duša.
Dobro, ok. Možda i nije tako strava. -O, ne, nije dobro.
Ne, mislim da neæe biti ništa bolje od ovoga.
Slušajte, ovi bogovi nam neæe pomoæi,
ali, ta munja, mislim da bi to bilo super. -Sudije!
Džejn, ti idi desno. Tore, ti idi levo. Zaskoèimo ga, uzmemo munju, ding-dong.
U redu, hajde da je uzmemo. -Ne, ne, ne, ne.
Ne možemo ding-dongati, niti zaskakati. Naroèito ne na Zevsa.
Kada bude pravi trenutak, prièaæu sa njim. -Sada je pravi trenutak.
Sada nije pravi trenutak. -Ko to tamo prièa? Ko prièa?
Ovi ovde! -Korg, umukni. -Jel' vi imate nešto da kažete svima? -Izvinite.
Ja kreæem da lupam glave za 60 sekundi, pa prièaj brzo. -Bukvalno, leteæe glave.
Ko ste vas dve? Zdravo!
Dozvolite mi da prvi kažem da je èast i privilegija...
biti ovde. -Ne, ne èujem te. Zašto ne doðeš na binu?
Na binu, tu dole?
Pa...da. Jel' vidiš prostor koji jako lièni na binu?
Kapiram.
Samo da proðem. Ups, izvini. -Sreæno brate!
Moæni Zevse! Bogovi univerzuma!
Došao sam ovde da tražim pomoæ, da podignem vojsku.
Postoji jedan manijak, po imenu Koljaè bogova, koji želi sve da nas pobije.
Uništava sve oko sebe.
Èitave planete, carstva ostavljeni su potpuno nezaštiæeni.
On seje samo haos. Ali, ja znam gde je. Uz vašu pomoæ...
Možemo ga uništiti pre nego što ubije još nekoga. -Taj lik.
Ubio je nekoliko nižih bogova. Šmrc-šmrc.
Ako je to sve, lepotane...Idi, vrati se na svoje mesto i budi tih.
Ovaj...dobro, izvinite. Zar niste èuli šta sam vam upravo rekao?
On masovno ubija. -Reæi æu ti samo jednom. A sad, umukni.
Uæuti. Ovoliko mi fali da ne budeš pozvan na orgije.
Zevse! Moramo uèiniti nešto. -Ne možeš da doðeš na orgije!
Morate nas saslušati. -To je to! Umukni!
Visoèanstvo, recite mi kad budete spremni. -Idemo na moj znak.
Šta je znak? -Biæe - "idemo".
Da vidimo ko si ti. Skini svoju odoru. I puc!
Pucnuo si previše, doðavola!
POÈIVAJ U MIRU LOKI
Da mu pomognemo? -Možda kasnije. Grožðe? -Izgleda kao stidljiva tikvica.
A šta je sa ostalima?
Da i njima skinemo odore. -O, ne, neæeš. Mi æemo sami.
Odora skinuta. -I moja je. -Asgardijanci.
Mislim da sam vas poslednji put video kada je Odin umro.
Ti si...Tor. Bog Groma. Ali, nije to grom,
veæ samo zvuk munje.
Dobra fora tata. -Zevse, ovo je veæe od nas. Oteo je decu Asgarda.
Šta misliš ti, ko smo mi? Božija policija?
Svaki bog èuva svoj narod. Ni manje ni više.
Problemi Asgarda su problemi Asgarda.
Kako su moæni nisko pali. Moj heroj, Zevs...uplašen.
Samo nešto da kažem... Prvo. Jeste, uplašen sam.
Gor ima Nekromaè. Što znaèi da æe nas ubiti. To nije dobro.
Drugo. Znam da pokušavate da uradite ispravnu stvar. Razumem.
Ali, sve što radite je da širite paniku. Panika nije dobra. Ovde smo sigurni.
Ti, prijatelju moj. Ti si ovde siguran. Tako da...kuliraj ovde, ok?
Popij malo vina. Uzmi malo grožða. Ovde se sve može ... u Svemoænom Gradu.
Treæe. Ne odgovaraj Zevsu. Ako to obeæaš, vratiæu ti odeæu.
A sad, vraæam ti odeæu.
Puc, puc, puc. Ovo je Zlatni Hram bogova.
Nije neki bezobrazni, golišavi festival.
Ako neæeš da nam pomogneš, onda nam, bar dozvoli da koristimo tvoje oružje.
Treba nam tvoja munja. -Moja munja se zove Gromomunja.
A mislim da, ako veæ želiš da koristiš tuðe oružje...
onda bi bar mogao da znaš taèno ime, kad veæ pitaš.
Mogu li da pozajmim Gromomunju? -Gromomunjo!
Ne!
Ne brinite. Koljaè bogova... Neæe stiæi do Veènosti.
Veènosti? -Kako to misli "stiæi do Veènosti"?
O, sranje!
Veènost. To je veoma moæno biæe u centru univerzuma.
Ispuniæe želju prvoj osobi koja doðe do nje.
Nešto kao bunar želja?
Šta misliš da bi lik koji se zove Koljaè bogova poželeo?
Ako zatraži presto Veènosti, to znaèi da bi sve mogao odjednom da nas uništi.
Zevse, moramo odmah da reagujemo. -On neæe uspeti.
On nema kljuè. -Je li ovo svrha bogova?
Da se kriju u zlatnoj palati, kao kukavice? Možda i jesmo izgubili svrhu.
Znaš šta? Mi æemo ga zaustaviti sami.
Bojim se da to ne mogu da dozvolim. Ovo je sveto mesto,
poznato samo bogovima. Znaš gde smo... Koljaè bogova može da te iskoristi...
da bi došao do nas. To nije dobro. Tako da...
Moraš ostati ovde.
Straža!
Hej! Možemo li sad onaj moj plan? -Da, hajde da ga zaskoèimo. -Nego šta!
'Ej, nisi rekla "idemo".
Stižem, drugari.
Tore, hvataj!
Korg!
Val, sagni se!
Korg!
Tore. -O, ne. Ne! Korg! -Tore!
Nestajem!
Zevse!
Ti si sledeæi Odisone!
Ovo je zvuk munje.
Ne.
Korgi! -Tore, ovde sam dole. -Super! Gde si?
Evo me! -Korgi! -Mislio sam da sam mrtav! -To! Živ si!
Izgleda da su usta jedini živi deo Kornana.
Korgi, slušaj. Moraš da dozoveš koze. -Daæu sve od sebe.
Èuvaj ga životom! -Hoæu. Spreman za vožnju?
Sad mi èuvaš leða. -Na 8 sati, Val.
7:48!
Mogu ja ovo, doðavola. Nije ovako. Nije ni ovako. Ne.
Hajde Korg! Napuæi te usne!
Uspeo sam!
I onda je brod sa kozama došao, spasao nas i odleteli smo kroz prozor. Kraj.
Još jedna Tor avantura. -Ne mogu da verujem da si ubio Zevsa.
Pa, znaš kako kažu... Nikad nemoj da upoznaš svoje heroje.
Ono što je najvažnije je da smo na putu ka vama, upravo sad.
Kako ste vi svi? Jeste dobro? -Dobro smo. Malo smo uplašeni.
Dobro, slušajte. Znam kako je kad si uplašen.
I da vam kažem. Kad sam ja bio u vašim godinama...
Ne verujem da bih bio hrabriji od vas. -Stvarno?
U stvari, vi ste možda najhrabriji Asgardijanci koje sam ikada sreo.
Svi vi. I zato vas molim da nastavite da budete hrabri. Važi?
I èuvajte jedni druge. Sada ste tim. Tim "Klinci u Kavezu".
Jel' možete to? -Da. Mislim da možemo. -Znam da možete.
U redu? -Tore? -Da. -Meni je drago što sam upoznao svog heroja. -Hvala ti druže.
Kako su deca?
Možeš da pretpostaviš. Malo su uplašeni, jer su klinci.
Ali, rekao sam im da sve ide po planu. -Znaèi, slagao si ih.
Jel' još uvek imaš plan? -Da, imam plan. -Nema plana.
Ima plana. -Ne, nema plana. Nismo uspeli da okupimo vojsku bogova.
Korg je mrtav. -Nije mrtav. -Nisam mrtav. -Pa, on je glava.
A ti, ti si bio dobrano ponižen. -Ne, bio sam dobrano go, što mi ne smeta.
Džejn? -Nije mi smetalo. -Korg? -Ja sam bio oduševljen.
Neæemo iæi u Carstvo Senki slabiji nego što smo bili. Mi...
Mi æemo umreti. -Niko neæe umreti. -Mi... -OK.
Sve je u redu. Bili smo super tamo. Ubili smo Zevsa. -Ti si ubio Zevsa.
Dobro, to može a i ne mora da bude katastrofa za ceo univerzum.
I sigurno,
celo kraljevstvo bogova æe nas loviti do kraja naših života.
Ali, vidi, ukrala si ovo divno oružje.
Vidi, ovo ovde je vojska.
Lepo je, tanko, moæno, prelepo.
Za tebe je super. Za tebe Valkira.
Mislim, ja nisam nešto u tom fazonu. Ja imam svoje oružje. Eno ga.
Mogu li da pozajmim to na èas?
A, tu si, prijatelju stari. Bio si strava tamo, kad si uleteo.
Slušaj...jel' sve u redu sa nama? Jeste?
Mislim, malo je èudno što se okolo mota moje bivše oružje, ali, daj...
Mjolnir je prošlost. Sad smo tu ti i ja, druže. Znaš šta?
Mislim da je vreme za tvoje prvo pivo. Šta kažeš?
Ukusno. Žao mi je što smo se svaðali u poslednje vreme.
Hej. -O, hej.
Baš je...lep pogled, a? -Da, predivno je.
Kao što sam veæ rekao, veoma, veoma sam impresioniran onim šta si tamo uradila.
Ti i Mjolnir.
Da.
Svemirski delfini. -Šta? -Ovo...
Trebalo bi da vidiš svemirske delfine.
Divno. Bože. -Veoma su lepi, retki. Veoma su odana stvorenja.
Sparuju se za ceo život. U jatima od po njih 6. Samo...ljubav.
#O, brate. Èoveèe tako si zgodan. Hoæu da uðem u svaki tvoj kamenèiæ.#
#Kad se naðemo, ima da se spanðamo. Napraviæu nekoliko bebica#
Ovo je pesma koju je moj tata pevao mom drugom tati kada su se muvali.
Kada dva Kronana žele da naprave bebu, oni zajedno uðu u planinu.
Odu do jednog malog bazena sa lavom. Drže se za ruke iznad vrele lave.
I onda, posle mesec dana, puste ruke...
i konaèno su napravili lepog, novog Kronan deèaka.
To je zaista fascinantno. I vrelo. -Jesi li ti imala nekog posebnog?
O, imala sam ja...mnogo njih posebnih. Ali, ne znam.
Ne znam da li bih ponovo to želela.
Jel' to zato što si izgubila svoju devojku u bici i nikada nisi sebi oprostila?
A sada odgovore tražiš samo na dnu boce.
I u beznaèajnim vezicama, koje ti koriste samo da ublaže bol.
Umesto da ti donesu pravu sreæu i zadovoljstvo? -Da, tako nekako.
Divni su. Divno stvorenje.
Džejn? -Šta? -Želim da se oseæam usrano zbog tebe. -Šta?
Ja...želim...
Ja...
Želim da se oseæam usrano zbog neèega. Mislim da si to ti.
Ništa te ne razumem. -Kad ne umem...doðavola...
Prijatelj mi je rekao da je bolje oseæati se usrano
zbog izgubljene ljubavi nego nikada ne iskusiti ljubav,
i ne oseæati ništa, oseæati se prazno. I mislim da je bio u pravu.
A ja sam se tako oseæao veoma dugo.
Gurao sam ljude od sebe, držao ih na distanci baš iz straha da ih ne izgubim.
Ali, ne želim to više da radim. -Ne, ne, ne.
Zatvori svoje srce, ne oseæaš bol. -To sam ja i radio.
Da, zatvorio sam srce i meditirao sam.
Ti meditiraš? -Ne, to je tako dosadno. -Mene je to još više ljutilo.
Ali, umoran sam od prepuštanja sudbini
i pokušavanja da shvatim šta univerzum želi od mene.
Želim da živim u trenutku. Želim da živim kao da sutra ne postoji.
Da ne razmišljam mnogo. Želim... Želim da budem sa tobom, Džejn.
Šta kažeš? -Ja imam rak.
Izvini, šta? -Bolesna sam. -Èekaj, šta se dešava? -Bože! Ja... -Ne, ne, ne, ne.
Džejn, Džejn, Džejn. Èekaj! Džejn! -Šta sam ono rekla? Nisam tako mislila.
Šalila sam se.
Ja...
nemam rak. Hoæu da razbijem nešto. -Džejn, tako mi je žao.
Nemoj da me žališ. -Kada si saznala?
Pa...pre oko šest meseci. Ja...Samo sam se oseæala umorno.
I onda su mi rekli da imam èetvrtu kategoriju. Da se pripremim.
A onda sam èula Mjolnir kako me doziva i... Mislila sam, možda...
Kad mi nauka nije pomogla, onda možda... Vikinška svemirska magija.
I zato si došla u Novi Asgard. -Da, mislila sam da bi èekiæ...
mogao da me izleèi i mislim da mi je bolje...
a možda i nije. -Džejn, niko od nas ne zna koliko nam je ostalo.
Ne možeš znati šta donosi sutra. A Mjolnir...Mjolnir je izabrao tebe.
Izabrao te je, zato što si dostojna. A to je nešto.
Kada sam te upoznao, ja sam bio bezvredan. Nisam mogao da podignem svoj malj.
Ti si mi rekla da ne postoji veæa svrha od toga da se pomogne onima u nevolji.
Ti si me uèinila dostojnim.
Tako da...Štagod želiš da uradiš, uradiæemo to zajedno.
Vidi, šta želiš da uradiš? -Hoæu da vratim onu decu njihovim porodicama.
Hoæu da završim tu misiju. -Govoriš kao pravi Tor.
Kako se sad oseæaš? -Veoma uplašeno. Kako se ti oseæaš?
Usrano. -Kako usrano? -Veoma usrano.
Pitam se o èemu ono dvoje razgovaraju tamo. -Pa, ne razgovaraju.
Oh! Misliš li da æe njih dvoje ikada držati ruke iznad bazena sa lavom
kako bi napravili Tor bebu?
Nažalost, sumnjam. -O, baš tužno. Mislim da bi Tor bio super tata.
Hej! Stigli smo.
Gde su nestale boje?
Nisu ovde.
Gde su?
Šta je ovo, doðavola?
Bajfrost je kljuè.
To je zamka!
Možeš li mi reæi zašto si upravo bacila Stormbrejkera kroz prozor?
To mu treba da otvori vrata Veènosti.
Stvarno treba da prestanemo da se ovako sastajemo. -Zovi sekiru.
Pozvaæu sekiru kad ti budeš pozvao stomatologa. -Zovi sekiru.
Reci mi gde su deca ili æu te ubi...
Zovi sekiru.
Nikakav si bog. -Nemaš ti pojma
o tome kako je biti bog.
Otišao si kod bogova po pomoæ a oni nisu ništa uradili.
U tome smo slièni.
On nije nimalo kao ti. -Šta to bi?
Rekla sam, on nije nimalo kao ti. -Tako je. Nisam licemer.
Ja u stvari, stvaram mir. -Ti ubijaš nedužne bogove. -Nedužne?
Jesi li ti Valkira? -A? -Ha, ha, kako je uzbudljivo.
O, bogo moj. I tebe su izneverili.
Tvoje sestrinstvo je odvedeno u propast.
Da li si se molila bogovima...
Kada je žena koju si volela ležala umiruæi na bojištu?
Da li si ih molila za pomoæ... dok je tvoja porodica bila masakrirana?
Baš smo lepo poprièali.
Ova...Ti si interesantna. Ti si drugaèija.
Da.
Ooo...
Ti umireš.
Žao mi je. Na istom smo putu.
Kao što je mene maè osnažio...
Tebe je osnažio malj. Ali, nije uèinio ništa da promeni tvoju sudbinu.
Bogovi æe te iskoristiti... Ali ti neæe pomoæi.
Ne postoji... veèna nagrada...za nas.
Umreæe uskoro.
I znaš ko joj neæe pomoæi? Možeš jednom da pogaðaš.
Poznajem tvoj bol. Ljubav je bol.
Ja sam jednom imao kæerku.
Verovao sam u višu silu, nadao se da æe je spasiti.
A ona je...umrla.
Sad razumem...Moja kæerka je sreænica.
Ne mora da odrasta u svetu patnje i bola,
kojima vladaju zloèesti bogovi.
Izaberi ljubav.
Zovi sekiru.
Jesi dobro? -Jesam.
Uf, hoæu da ubijem tog tipa. -Hoæu i ja, ali moramo ga uhvatiti živog.
On nam je jedina veza kako bismo pronašli tu decu.
Oh! Hvala vam gdine Kozo.
Val!
Moramo da je odvedemo odavde.
Držim te.
Koze su ovde. Hajde, idemo. Stormbrejkeru, vodi nas kuæi.
Vidite, postoje druge, agresivnije metode leèenja koje možemo probati,
ali nešto utièe na njeno telo da se ne bori protiv raka.
Žao mi je Tore.
O, tu si. -Šta se to dešava tamo?
Ma, neki moron je napravio frižider bez vrata. Možeš li da veruješ?
Ne brini, otvorio sam ga i uzeo sam ti svašta nešto. -Kako je Val?
Mnogo je boli, ali je stabilno. -Ok, dobro je.
Samo da izvadim ovo iz... -Hej! Ne, ne, ne.
To mora da ostane unutra.
To samo magièni napici i eliksiri rade svoju stvar, tako da...
Ja æu samo da izaðem na èas. Da pokupim klince, ubijem lošeg momka.
A onda se odmah vraæam. -Ideš bez mene? -Pa, da.
A šta bi sa onim da æemo, kao, da sve radimo zajedno?
Iskoristiæe onu decu da ti skrene pažnju. Potrebna sam ti. -Jesi mi potrebna Džejn.
Potrebna si mi živa. Bilo bi super da si samnom na bojištu.
Da se zajedno borimo protiv Gora, ali, taj èekiæ te ubija.
Svaki put kad ga iskoristiš, on isisava tvoju snagu
i tvoje telo ne može da se bori protiv raka.
Šta bi sa onim da živiš kao da sutra ne postoji?
To je bilo pre nego što sam saznao da ga ti možda neæeš imati.
Zašto ne bismo imali još jednu avanturu?
Džejn, ako postoji šansa da živiš, moraš je ugrabiti.
Govoriš kao pravi Tor koji nema rak.
Znam, izgledam kao neki kul astrofizièar iz Novog Meksika.
Živim san. Ali, pogledaj me. Želim da nastavim da se borim.
Ja sam Moæni Tor. A ti ne želiš da to uradim?
Zašto je više vremena bitnije od ovoga?
Zato što te volim.
Uvek sam te voleo. A ovo je šansa, za nas.
Ako ponovo uzmeš taj prokleti èekiæ, onda je ta šansa propala.
Izbor je tvoj, Džejn.
Ali, ja bih se kajao, svakog božjeg dana,
da te nisam zamolio da ostaneš ovde, kako bismo pokušali da rešimo ovo zajedno.
Bolje bi ti bilo da mi se vratiš. -Vratiæu se, èim pre budem mogao.
-"Slomi nogu" -Slomiæu mu sve noge.
Seæaš se da su vrata za Veènost bukvalno u centru...
univerzuma. -Univerzuma. -Moraš da proðeš kometu. -Da.
Da, da. Znam. Veæ smo prošli ovo. Neæu se izgubiti.
Kako ti je stara rana?
Mislim da sam izgubila bubreg. -Otišao? Skroz?
Volela bih da ti se pridružim, ali...
Verovatno bih umrla, a to ne bi pomoglo da vratimo decu.
Tako da moraš da ideš sam. Sve što treba je da uništiš taj maè.
To je njegov izvor moæi. Neæe poživeti dugo bez njega.
Hej, nemoj da umreš. -Ma, jok!
Veènost!
Napokon.
Hej, klinci.
Znao sam da æeš doæi.
Hajde klinci.
Jeste svi dobro? Super, okupite se. Okupite se. Drago mi je što te vidim uživo.
Drago mi je.
U redu, slušajte! Ovo je plan. Iskrašæemo se do Stormbrejkera,
pazeæi usput da ne naletimo na neko od onih velikih èudovišta senke.
Iza mene su, zar ne?
Ima li neko ovde neko borbeno iskustvo?
Pa, nema boljeg vremena nego da odmah nauèite. -Ali, nismo jaki kao ti.
Mi smo samo deca. -Hej, ne zaboravite. Vi ste deca Asgarda. -Ja nisam.
Ja sam samo Lajkan. -A ja sam Madasijan. -Dobro, dobro.
Ali danas ste Asgardijanci. Uzmite svoje oružje. -Šta?
Idite i naðite šta god možete da podignete. I donesite to ovamo. Požurite, požurite.
Približavaju se, požurite.
Danas je dan koji æe uæi u istoriju.
Danas je dan o kome æe prièati generacijama u buduænosti.
Danas smo Svemirski Vikinzi! Pokažite...oružje!
Ko god nosi ovo oružje i veruje da æe otiæi kuæi èistog srca
dostojan je i posedovaæe...
...samo na ogranièeno vreme... Moæ Tora!
Generale Aksl...
Povedite svoju vojsku do te sekire. -Uradiæemo svoj posao...
Za Asgard.
Džejn.
Uništi taj maè i on je mrtav.
Vrata su skoro otvorena. Moraš zaustaviti Stormbrejkera. U redu je. Imam ga.
Stormbrejkeru, prekini! Saberi se. Vidi šta radiš.
Daj da te sklonim odatle. Hajde!
Pusti mog prijatelja!
Izgubila si, Lejdi Tor.
Kao prvo, ime je Moæni Tor.
Kao drugo...ako ne možeš da kažeš Moæni Tor,
prihvatiæu i doktor Džejn Foster!
Kao treæe... Najedi se mog èekiæa!
Stormbrejkeru!
Znao sam da æeš uspeti. Aksl! Vodi ih kuæi.
Džejn? -Dobro sam. Moraš ga zaustaviti.
Gor, stani!
Kakav bih ja to otac bio, ako bih stao.
Poznat mi je tvoj bol, ali, ovo nije naèin.
Ti ne tražiš ni smrt, ni osvetu.
Šta ja to tražim?
Tražiš ljubav.
Ljubav? Zašto bih tražio ljubav?
Zato što je to sve ono što svako od nas želi.
Kako se usuðuješ da mi okreneš leða?
Pobedio si Gor. Zašto bih proveo svoje poslednje
trenutke s tobom, kada mogu da budem sa njom?
Ja biram ljubav. Možeš i ti. Možeš je vratiti.
Poželi želju.
Umirem.
Ona ne bi imala nikoga. Bila bi sama.
Neæe biti sama.
Ljubavi moja.
Toliko si mi nedostajala.
I ti si meni nedostajao.
Mnogo mi je žao. -U redu je.
Kad god bih podigla taj èekiæ...
Bilo je kao... da sam dobila još jedan život.
Bilo je...èarobno.
Nije loše za ljudsko biæe.
Nije loše za boga.
Mislim da imam svoju krilaticu. -Stvarno? Koja je? -Doði bliže.
Odlièno. Ovo je najbolja do sad. -Hvala ti.
Drži svoje srce otvoreno.
Volim te.
I ja tebe volim.
Zaštiti je.
Zaštiti moju ljubav.
Da vam isprièam legendu o Svemirskom Vikingu, poznatom kao "Moæni Tor".
poznatom kao "Dr Džejn Foster".
Njena žrtva je spasila univerzum i sve nas nauèila šta znaèi biti dostojan.
Pomogla je deci bogova, koja su se transportovala kuæi,
u svoje tupavo, malo ribarsko seoce koje je postalo turistièka atrakcija. -Mamice!
Vidi je! -Jesi dobro? -Dobro sam. -Jesi li siguran? -U redu sam.
Deca su mogla ponovo da budu deca.
Zauzmi širi stav.
Naroèito pošto im je njihov kralj naredio da idu na èasove samoodbrane.
Vidite sve te pupoljke Svemirskih Vikinga. -I najvažnija stvar...Ratni pokliè!
Èak i Hajmdalov sin, Aksl Hajmdalson, koji je sada radio uvrnutu oènu magiju svog oca,
postajao je dobar ratnik. Buduænost Asgarda je bila sigurna.
Kad smo kod buduænosti i ja sam stvarao svoju. Kad mi je telo ponovo poraslo.
Sa tipom koga sam upoznao, po imenu Dvejn.
A šta je sa Torom, pitate se? On je krenuo na novo putovanje.
Jer je pronašao nešto za šta æe živeti. Nešto što æe voleti.
Nešto malo, što ga je pretvorilo iz tužnog boga u tatu boga.
Doruèak je serviran, bon appetit.
Halo! Izvoli! Hej! Doruèak! -Izvini.
Šta je to? -To su... Palaèinke. Sa Zemlje.
Mislim da ne volim palaèinke. -Obožavaš ih. -Ne, ne volim.
Da, voliš. -Nisam ih jela nikad u životu.
Hajde, jedi. Moramo da idemo. Zakasniæemo.
Gde su ti èizme? -Na meni su. -Neæeš nositi te.
Hoæu. -Ne, neæeš. -Da, hoæu. -Ne, neæeš. -Idi doðavola, demonu!
Nov novcijat. Sad je uništen. Baš ti hvala!
Znaš šta? Nosi šta god hoæeš.
Nemoj posle meni da se žališ da te bole noge.
Ja te neæu žaliti. -Uf, dobro. Obuæu èizme.
Hvala ti. Seæam se šta mi je majka uvek govorila. Slušaj odrasle.
I ako vidiš da je neko uplašen ili ga gnjave, èuvaj ih, ok? -Ok.
Najviše od svega, zabavi se. -Kapiram. -Kapiram.
Gde je Mjolnir? Gde sam ga stavio? -Tamo je, spava u krevetu.
U krevetu je.
Opa!
Ovo se ne skida. Šta si to uradila? -Ma, ranije je izgledao dosadno.
Jel'? Izgleda da jeste. Sviða mi se. Veoma kreativno.
Ok...E, sad...Vidiš one vanzemaljce tamo? One prugaste? -Izgledaju fino.
Da, jesu fini. I zato moramo da ih èuvamo. -Razumem.
Zaštiti one dobre. -Volim te, sreæice. -Volim te, ujka Tor.
Uvek æe biti tu za nas.
Svemirski Viking i njegova devojèica roðena u Veènosti, sa moæima boga.
Dva ratnika...Bore dobre bitke za one koji ne mogu dobro da se bore.
Putovali su daleko i davali su im mnoga imena.
Ali oni koji ih najbolje poznaju, zovu ih prosto - Ljubav i Grom.
TOR LJUBAV I GROM
Ima još...
Biti bog, nekada je znaèilo nešto.
Ljudi bi prošaputali tvoje ime...pre nego što bi podelili svoje nade i snove.
Molili su te za milost...
A nikada nisu znali da li ih stvarno slušaš. Sada...
Znate, gledaju u nebo. Ne traže od nas munju.
Ne traže od nas kišu.
Samo žele da vide nekog od svojih, takozvanih, superheroja.
Kad smo postali predmet sprdnje?
Ne. Više ne.
Ponovo æe nas se bojati... Kada Tor Odinson padne sa neba.
Jesi li me razumeo Herkule? Jesi razumeo, sine moj?
Jesam, oèe.
I još...naravno ;) Na 01:57:24:00
O, hej!
Džejn Foster. -Hajmdale? -Vidim da si sada mrtva.
Pa...da. -Hvala ti što si se brinula o mom sinu.
Veoma si dobrodošla ovde, u zemlju bogova.
Dobrodošla u Valhalu.
TOR ÆE SE VRATITI
Prevod i obrada: IDA
Prilagodba za: WEBRip x264-ION10 ---Eli-AKA-sisak1---
Preuzeto sa www.titlovi.com
-== [ www.OpenSubtitles.com ] ==-