ÐžÐ³Ð»Ð°ÑˆÐ°Ð²Ð°Ñ˜Ñ‚Ðµ ÑÐ²Ð¾Ñ˜ Ð¿Ñ€Ð¾Ð¸Ð·Ð²Ð¾Ð´ Ð¸Ð»Ð¸ Ð¼Ð°Ñ€ÐºÑƒ ÐºÐ¾Ð´ Ð½Ð°Ñ; ÐºÐ¾Ð½Ñ‚Ð°ÐºÑ‚Ð¸Ñ€Ð°Ñ˜Ñ‚Ðµ www.OpenSubtitles.org
Moèvara nije bara.
Moèvara je mesto svetlosti
gde trava raste u vodi
a voda se uliva u nebo.
TAMO GDE RAKOVI PEVAJU
Preveo: Bambula
Onda unutar moèvare, tu i tamo...
prava baruština.
BARKLI KOV, SEVERNA KAROLINA
30. OKTOBAR, 1969.
Moèvara zna sve o smrti...
i ne odreðuje je nužno kao tragediju.
A svakako ne kao greh.
Mislio sam da æe Èejs Endruz imati više razuma.
Najbolji kvoterbek koji je ovaj grad imao.
Momci, jesu li ovo vaši otisci ovde? -Da, gospodine.
Gde su njegovi otisci?
Nekoj deci padaju lude ideje na pamet,
piju i misle da su nepobedivi.
Èejs Endruz nije bio dete.
Vidi ovo.
Sam je podigao rešetku?
Možda je nesreæni sluèaj, u svakom sluèaju.
Vreme smrti, izmeðu ponoæi i 2 sata posle ponoæi.
Uzrok smrti, udarac o tlo usled pada od 19 m.
Pošto ste našli krv i kosu na potpornoj gredi,
rekao bih da je to uzrok primarne povrede.
Laièki reèeno, udario je potiljkom dok je padao prema dole.
Da bi udario potiljkom u gredu,
trebalo bi da je pao unatraške, zar ne?
Rekao bih da je tako. -Možda je gurnut.
Nema otisaka na ogradi, rešetkama, ništa.
Nema otisaka? Ni Èejsovih?
Nema otisaka, nema tragova.
Našli smo crvena vlakna na jakni.
Upravo sam dobio laboratorijski izveštaj iz Atlante.
Ne potièu od njegove odeæe.
Piše da je vuna. To bi mogao da bude džemper, šal.
Može biti bilo šta. I moramo da naðemo to.
Prelepa žena, dobra porodica.
Ne znam ko bi želeo da ubije Èejsa.
Daj, bre. Znaš kakav je Èejs bio.
Jurio je žene, bio je kao bik u teranju.
Ne govori ružno o mrtvima, Frenk. -Samo kažem
da znam nekoliko momaka koji bi uradili to. -G. Milton. -Æao, Sendi.
Kao i obièno? Bransvik gulaš? -Kako ti pogodiš.
Šta ti misliš o sluèaju Èejsa Endruza, Tome?
Ja sam penzioner. To me se više ne tièe. -I to što kažeš.
Možda je to ona žena iz moèvare.
Dovoljno je luda za u ludnicu.
Kladim se da bi ona uradila ovako nešto.
Brat mi je stalno govorio da je Devojka iz moèvare èovekoliki majmun.
Siroti Èejs Endruz je petljao nešto u toj moèvari.
Èejs Endruz i Devojka iz moèvare?
Sam je tražio ðavola.
Šta ti misliš da se desilo, Frenk?
Misliš li da je Devojka iz moèvare ubila Èejsa?
Ne znam. Istina æe izaæi na videlo.
Pogledaj sve ovo perje i šta sve ne.
Ona je nauènica ili veštica?
Gðice Klark?
Šerifsko odeljenje. -Šerife.
Pogledajte. -Mogli bismo da izvadimo nalog.
Vidljivo. Moguæi uzrok, šerife.
Kladim se da vrata nisu ni zakljuèana.
Eno je. -Ovde šerifsko odeljenje.
Ugasi motor.
Idi pravo. Prati je!
Kriva si! Ti si ubila Èejsa Endruza!
Platiæeš za ovo, Devojko iz moèvare! -Truni u zatvoru!
Sandej Džastis. Kuda si otišla, maco?
Molim te ostani. -Doði, maco.
Gðice Klark.
Ja sam Tom Milton. Ja sam advokat. Mogu li da uðem?
Hvala, g. Frejzer. Verovatno znate
da vas drže zbog ubistva Èejsa Endruza.
A ja se nudim da vas branim.
Znam da nikad pre niste bili u nevolji,
pa mogu objasniti u sudnici i na suðenju
ko je ko i šta nije.
Imate li nekog od porodice da želite da bude uz vas?
Gðice Klark, ne znam kako da sroèim ovo, ali...
Ja vas znam kao Ketrin Danijel Klark,
ali ovde u Barkli Kovu ne zovu vas tako.
Zovu vas Devojka iz moèvare. A kad izaðete na sud,
sudiæe vam porota sastavljena od vaših sugraðana
iz Barkli Kova, koji vas jedino znaju kao takvu.
Sudiæe vam bilo da vas znaju ili ne.
Ali ja vam ne mogu pomoæi ukoliko vas ne upoznam.
Bar malo.
Dobro, onda.
Vratiæu se malo kasnije kad razmislite.
I doneo sam vam ovo za u meðuvremenu.
G. Frejzer.
Ljudi zaborave na stvorenja koja žive u ljušturama.
Imala sam porodicu nekada.
Zvali su me Kaja.
1953.
Kaja! Ne udaljavaj se previše.
Hajde, hajde!
Ovo malo prase je otišlo na pijacu. Ne mrdaj se.
Ovo malo prase je ostalo kod kuæe. Ovo malo prase je jelo goveðe peèenje.
Ovo malo prase nije ništa jelo. A ovo malo prase
je piškilo sve do kuæe.
Ti si moja posebna devojèica.
Æao, Džodi!
Æao, Tejt! -Hoæeš na pecanje?
Nemadem mnogo vremena. -"Nemadem" ne postoji kao reè.
Koliko puta da vam kažem da se ne glupirate u mom èamcu?
Ulazi u kuæu! Jesi li glupa?!
Doði ovamo! Sad si preterala. Moraš se nauèiti poštovanju. Èuješ li me?
Prestani! Povreðuješ je! -Ostavi mog tatu na miru!
Vratiš li se na moju zemlju, upucaæu te! Èuješ li me?!
Smiri se. -Zaèepi!
Zaèepi!
Ostavi me na miru! -Pokazaæu ti ja! -Molim te prestani!
Mama!
Mama?
Mama se nikad nije vratila.
I svi ostali su ubrzo otišli na isti naèin.
Marf je prvi otišao.
Nekoliko meseci kasnije, Mendi i Misi.
Onda, na kraju, Džodi. -Kaja.
Kaja, slušaj. Moram da idem, Kaja.
Ne mogu više da živim ovde.
Kaja, pazi se. Ako si u nevolji,
beži i sakrij se duboko u moèvaru tamo gde rakovi pevaju.
Kao što mama uvek kaže.
Beži!
Džodi! -Uèila sam iz tuðih grešaka
kako da živim s njim.
Samo se sklanjaj s puta.
Ne dozvoli da te vidi. Sama se snalazi.
Bila sam u moèvari mnogo puta s Džodijem,
ali nikad sama.
Nisam znala u kom smeru je dom.
Proklet da si što si me ostavio ovde, Džodi!
Proklet da si.
Jesi li dobro?
Ti si sestra Džodija Klarka. -Nekada. Otišao je.
Znaš li put do kuæe? -Da.
U redu je. I ja se stalno gubim.
Ja sam Tejt, u sluèaju da me opet vidiš. -Tejt.
Imalo je nešto u tom deèaku
što mi je olakšavalo stezanje u grudima.
Po prvi put otkako su mama i Džodi otišli,
osetila sam još nešto osim patnje.
Osetila sam se hrabrom.
Gladna sam.
Dobro jutro, g. Klark. Kako ste? -Džampin,
još mrdam.
Ovo je moja æerka, gðica Kaja Klark.
Drago mi je što sam vas upoznao, gðice Kaja.
Ne uzimaj joj za zlo. Rekao sam joj da se drži podalje od svih.
Opasan je svet, zar ne? -Jeste. Ali pecanje je dobro.
Mogu li dobiti kesu griza? I malo Džim Bima?
Možeš li da ga napuniš? -U redu.
Mejbl.
Èekaj za kusur, èuješ li?
Pomažeš tati dok je mama odsutna?
Nisam je videla neko vreme. -Radi nešto kod kuæe.
S grizom se ne može mnogo postiæi.
U redu. Da vidimo. Tvoj tata je ostavio 2 dolara ovde.
A raèun je 1 i po dolar.
Koliko preostaje za gorivo?
Ne brini za to. Imam drugo pitanje za tebe.
Ideš li u školu, dušo?
Znaš li da objavljuju školski jelovnik u novinama?
Danas je...
Salsberi odrezak. Mogla bi da dobijaš fin, topli obrok, da stièeš prijatelje.
Mnoga deca idu u školu bez cipela. Ali trebaæe ti suknja.
Pitaj mamu za jednu. Izvoli.
A kusur je 50 centi.
Momci! Èejs Endruz, šta imaš reæi u svoju odbranu?
Izvinite, gðice Pensi. Nismo vas videli jer nam se ona devojèica ispreèila.
Zdravo.
Mislim da si skrenula u pogrešnom smeru, mlada damo.
Zar škola nije tamo? -Tako prljava. -Odvratna.
Imaš ista prava da budeš tamo.
Idi sada. Sve je u redu.
Gðice Ketrin Danijel Klark, da li veæ èitaš i pišeš?
Umeš li izgovoriti "pas" slovo po slovo, dušo?
S-A-P.
Svima može dobro doæi malo vežbanja, zar ne?
Možeš da sedneš, gðice Ketrin Danijel Klark.
Gde si bila, kokoško iz moèvare? -Gde ti je šešir, pacovu iz moèvare?
Deèaci i devojèice, smirite se. Samo sat do ruèka.
Molim vas, obratite pažnju na našu lekciju.
Ko mi može reæi reè koja ima dugi samoglasnik?
Ona verovatno živi u blatu. -Neko ima vaške.
Taj smrad u prostoriji.
Izvinite.
To je jedini dan koji sam provela u školi.
Smatrala sam da mi je bolje da uèim u divljini.
Æao, Tejt!
Moraš biti oprezna ovde. Èuješ li me?
Ne smeš nikome da veruješ. Pazi se.
Velika rogata sova, verovatno.
Neko vreme tata je bio dobar prema meni.
Mislio sam da bi ovo mogla iskoristiti za svoje perje, ptièja gnezda.
Za ono što sakupljaš.
Hvala. -Da.
To je bio moj stari vojni... -Pošta!
To je moj vojni ranac.
Od mame je! Ovo je mamin rukopis!
Mama je živa! -Daj mi to.
Kad se vraæa kuæi? -Stani. -Šta piše?
Ne! -Tišina.
Tata! Tata, stani! Prestani!
-Tišina!
Mama.
Slušaj me. Ona se nemade nikad neæe vratiti.
Èuješ li me?
To nije istina.
"Nemade" ne postoji kao reè!
Prokleta kuèko!
Beskorisno. -Tata je spalio sve što podseæa na mamu.
Makni svoje sranje iz moje kuæe.
A onda jednog dana...
Njega više nije bilo.
To nije bio bol kao kad je mama otišla.
Ali oseæanje potpune samoæe bilo je toliko veliko da je odjekivalo.
I tu je bio mali problem sa preživljavanjem.
Nisam znala kako da živim bez griza.
Zdravo, gðice Kaja.
Želite nešto? -G. Džampin,
èujem da otkupljujete dagnje. Imam nešto ovde.
Sveže? -Izvadila sam ih pre zore. Malopre.
Tata te je poslao s ovim?
Znaš šta, daæu ti 50 centi za jednu vreæu
i pun rezervoar goriva za drugu.
Koliko vreæa vam treba nedeljno? -Sklapamo li to posao?
Kupujem oko 20 kg svaka dva-tri dana.
Pazi, i ostali ih donose.
Stoga ako ih doneseš, a ja veæ imam nešto, ti otpadaš.
Ko prvi devojci, njegova devojka. Nema drugog naèina.
U redu je. Hvala.
Mogu li...
Da.
Odrastaš brzo.
Zašto ne svratiš sledeæe nedelje, izmeriæu ti stopala.
Imam neke cipele u crkvenoj kutiji za donacije koje skupljaju prašinu.
Mnogo hvala, gospoðo. -Nema na èemu.
Siroto dete. Nema više mamu,
a sada nema ni tatu. Šta je?
Treba da se pazimo, petljamo se u tuða posla.
U Bibliji ne piše "Pazite se."
A kralj æe im odgovoriti i reæi: "Zaista vam kažem,
ukoliko ste uèinili makar jednom
ono što mu je trebalo od ove moje najmanje braæe,
meni ste uèinili." -Dobro, Mejbl.
Ne piše "pazite se."
Da vidimo.
Jedan, dva, tri. To je sve.
To je od gðe Mejbl.
Ketrin Danijel Klark, iz okruga Barkli, Severna Karolina,
optužena je za prvostepeno ubistvo
Èejsa Lorensa Endruza, iz Barkli Kova.
U takvim sluèajevima, Država može da traži smrtnu kaznu.
Tužilac je najavio da æe to uraditi
ako se optužena proglasi krivom. -Kriva! Svi znamo da je kriva.
Kriva je. -Sad æemo zapoèeti odabir porote.
Hoæe li naši potencijalni porotnici iz prva dva reda...
Postoji opcija. Zove se nagodba.
To znaèi da si spremna da kažeš
da si otišla na toranj te noæi i da si se srela s Èejsom Endruzom tamo
i da ste se posvaðali, i da u užasnom nesreænom sluèaju
on je zakoraèio unazad i propao kroz rešetku.
Ti bi dobila 10 godina, ali izašla bi za 6. -Ne.
Ako izgubimo, izgubiæemo strašno. Doživotna robija, ili ono drugo.
G. Milton, neæu ništa da kažem što navodi na krivicu.
Neæu da idem u zatvor. -Molim te zovi me Tom.
I obeæaj mi da æeš razmisliti o ovome.
Moram da izaðem odavde.
Ovako ili onako.
Izmeðu ponoæi i 2 sata posle ponoæi, 30. oktobra,
optužena je namamila Èejsa Endruza na toranj
i gurnula ga u smrt.
Onda je zametnula tragove i otiske.
Èuæete da je imala vremena,
motivaciju, ali najvažnije,
ima slabost karaktera da ubije Èejsa Endruza.
Ostani smirena
Dame i gospodo, Država æe vam nabacati
mnogo reèi o gðici Ketrin Danijel Klark.
Ali tražim od vas
da pogledate dokaze koje æe Država ponuditi
da potvrde te reèi. Otkriæete da nema nijednog.
Štaviše, èuæete da postoji velika šansa
da niko nije ubio Èejsa Endruza
i da se optužena, gðica Klark, našla ovde
jer je lakše da okrivite tuðinca
nego da se oslanjate na èinjenice. Iako je ona roðena
i odrasla na manje od 8 km od ove sudnice
gðica Klark je tuðinac.
SVEÆICA
Æao. To sam ja, Tejt.
Mali labud.
Otkud poznaješ ptice? -Moja mama je volela ptice.
Ne umem da proèitam tvoju poruku.
Samo sam napisao da sam te video
par puta kad sam pecao,
i to me je navelo na razmišljanje da bi ti dobro došlo malo semena
i sveæica. Imao sam višak.
Mislio sam da te poštedim puta do grada.
I mislio sam da æe ti se svideti perje.
Dobro, onda.
Bolje da poðem, dakle...
Mogao bih te nauèiti da èitaš.
Mislio sam da možeš nauèiti i da pišeš istovremeno. -Da.
Dobro. Poèinjemo sa A.
Samo napred i nacrtaj taj oblik tamo.
Nemoj da mi kažeš. -Ulaziš u štos.
Ne pomaži mi. -Naravno. Imam ja ceo dan.
"Neki mogu da žive
bez divljih stvari, zarez,
a neki ne mogu."
Svaka èast, Kaja.
I nikad više neæe doæi vreme kad neæeš umeti da èitaš.
Nisam znala da reèi mogu da sadrže toliko mnogo.
Ne sadrže sve reèi toliko mnogo.
Mogli bismo da èitamo u mojoj kuæi ponekad.
Prošli smo celu biblioteku.
Triput nedeljno, od leta do jeseni.
Èitali smo kako se biljke i životinje menjaju tokom vremena
da se prilagode promenljivoj zemlji.
Kako ptice uglavnom pevaju u zoru
jer hladni, vlažni vazduh izjutra
nosi njihove pesme i znaèenja mnogo dalje.
Kako se neke æelije dele
i formiraju pluæa i srca
dok ostale ostaju nediferencirane kao matiène æelije
u sluèaju da zatrebaju kasnije.
Unutar svih reèi u biologiji
tražila sam objašnjenje
zašto bi majka napustila svoje potomstvo.
BIBLIJA
"G. Džekson Henri Klark
oženio je gðicu Džulijen Mariju Džeks, 12. juna, 1933."
To znaèi da su mi to roditelji.
"Gospodin Džeremi Endru Klark, 2. januar." To je Džodi.
"Gospodin Napijer Marfi Klark, gðica Meri Helen Klark,
gðica Ketrin Danijel Klark."
Nedostaju mi.
Zaboravila sam koliko
oseæam da nisu ovde.
Ali...
Oseæam da nisu ovde sada.
Ponekad se oseæam tako nevidljivo...
Da se pitam da li sam uopšte ovde.
Jesi.
Izvini što kasnim. -Hajde. Pomozi mi.
Sine, znaš da ne slušam naklapanja.
Ali kruže glasine
da imaš nešto s onom Devojkom iz moèvare.
Znaš da meni možeš reæi sve.
Da li ti je ona devojka? -Ona mi je prijateljica.
Nosim joj knjige jer su ljudi veoma loši prema njoj,
pa ne može da ide u školu. Nema porodicu.
Daj, bre. Nema potrebe da se ljutiš.
Dužan sam da kažem sve stvari o kojima ne volimo da prièamo,
i da ne mogu da ti pružim mnoge stvari
koje ostali oèevi mogu pružiti svojim sinovima. Stoga te molim.
Pazi se. Sve ono za šta si naporno radio,
tvoji snovi da odeš u Èepel Hil... Život se može promeniti u trenutku.
Razumeš to? -Da.
Sad pojaèaj muziku, važi? Hajde.
To je Puèini, u sluèaju da se pitaš.
Mlada devojka da tako živi sama,
deluje nemoralno, zar ne mislite tako? -Ne, gospodine. Ne mislim. To jest...
Bar ne dovoljno. Pitajte moju ženu.
Postoje fini grupni domovi
koji bi pomogli mladoj ženi da je drže podalje od nevolja.
Kažu da dolazi ovde povremeno.
Viðam je povremeno.
Nije sama. S njom je njen otac.
Nisam video nikog kod kuæe kad sam svraæao.
Kad ona obièno dolazi?
Nikad ne znam kad æe doploviti ovde.
Nek me pozove sledeæi put kad doðe.
Nemaš razloga da me lažeš, momèe?
Nikakvog razloga, gospodine.
Moramo da se sastajemo negde drugde.
Æao, Kaja. I meni je drago što te vidim. -Socijalna služba me opet traži.
Odvešæe me, smestiæe me u neki grupni dom.
Uljudno je da pozdraviš ljude kad ih vidiš.
Grupni dom možda nije nešto najgore.
Šta je? Ne, ne. Neko bi ti spremao kuvana jela.
Pravi krevet. -Imam pravi krevet. Ostalom, nikad ne bih napustila moèvaru
da odem da živim s gomilom stranaca. -"Uostalom, nije "ostalom."
I ne možeš da živiš u moèvari zauvek. -Gledaj me.
Dobro.
Tejt.
Ja...
Hvala što si me nauèio da èitam i na svim stvarima koje si mi dao.
Ali zašto to radiš? Zar nemaš devojku?
Ponekad imam. -Ponekad?
Hoæu reæi, imao sam jednu.
Ali ne sada. Nemam, pa...
U redu. -Ja...
Videla sam te na tatinom brodiæu pre neki dan.
Tvoj tata deluje stvarno fino. -Da, jeste.
Nikad ne prièaš o mami.
Kakva je ona?
Ne moraš ništa da kažeš.
Moja majka i mlaða sestra su poginule u saobraæajnoj nesreæi u Ešvilu.
Moja mlaða sestra se zvala Kerien.
To je bilo...
Šta, Tejt?
Meni možeš da kažeš sve.
Mislim da su otišle u Ešvil da mi kupe poklon za roðendan.
Želeo sam jedan bicikl, a "Vestern Auto" ga nije dovezao,
pa mislim da su otišle u Ešvil da mi ga kupe.
Èak se ni ne seæam kakav je to bicikl bio.
Nisi ti kriv.
Bože!
Da li sam ti devojka sada? -Hoæeš li da budeš?
Razumem se u perje.
Kladim se da se ostale devojke ne razumeju u perje.
Dobro, onda.
Nikad nisam ovoliko daleko otišla. -Vredno je putovanja. Videæeš.
Sreæan roðendan, Kaja.
Otkud si znao da mi je roðendan? -Proèitao sam u tvojoj Bibliji.
Jesi li znala da ti je roðendan?
Nemam kalendar.
Nemoj moje ime. Ne seci moje ime.
Da, gospoðice.
Prilièno dobra?
Šta je to?
Stižu.
Snežne guske.
Kaja.
Kaja, pogledaj me.
Kaja.
Kaja, izvini. Izvini.
Isuse.
Ne, Tejt, želim.
Zašto ne?
Jer ja...
Mnogo mi je stalo do tebe.
Kaja, želim te više od svega,
ali ja ne mogu biti jednako lako povreðen.
Opasnije je za tebe. Razumeš?
Jesen je prešla u zimu. Zima u proleæe.
Jedina stalnost u prirodi je promena. -Tata, primljen sam!
Zašto si tih?
Znaš da odlazim uskoro. Na fakultet.
Prièao si o tome.
Kad?
Ne odmah.
Uskoro.
Našao sam posao u laboratoriji za biologiju.
Poèinje sledeæe nedelje, pa...
Ostani ovde. -I šta da radim?
Ne. Nema posla za mene ovde.
Šta æu da radim? Ne želim da lovim škampe kao moj tata.
Steæi æu diplomu i biæu nešto, Kaja.
Mogla bi i ti. -Šta hoæeš da ja budem?
Nisam to mislio. -Nikad se neæeš vratiti.
Hoæu. Neæu da te ostavim, Kaja. Obeæavam.
Vratiæu ti se. Kaja! Kaja, stani!
Ne možeš bežati svaki put kad zaškripi.
Još jednu noæ. -Još jednu noæ.
Šta je ovo?
Spisak izdavaèa. Za tvoje crteže i beleške.
Tako nešto ne postoji tamo, Kaja. Dovoljno je za knjigu.
Mnogo knjiga.
A ti ne bi morala da napuštaš dom.
Mogla bi da poštom pošalješ odlomke.
Da zaradiš nešto novca.
Verovatno neæeš neke velike pare...
Ali možda ne bi morala da skupljaš dagnje ostatak života.
Pokušaj, Kaja.
Hajde. Ne može da škodi.
Zaboraviæeš me.
Kad te pritisnu obaveze na fakultetu,
sve one lepe devojke. -Nikad ne bih mogao da te zaboravim, Kaja.
Nikad.
Biæu kuæi za mesec dana. Obeæavam. Za Èetvrti jul. Važi?
Vratiæu se za tili èas.
Naæi æemo se na našoj plaži i gledaæemo vatromet zajedno.
Samo ti piši tim izdavaèima, važi?
Æao, Kaja. -Æao, Tejt.
"Morske ptice Istoène obale."
U glavnoj ulozi si ti, Veliki Crveni.
Ne.
Ne, Tejt.
Ne, ne.
Ne.
Ne, ne.
Tejt i život i ljubav su bili jedno te isto.
Toga više nije bilo.
A onda...
Kad god sam se spotakla, moèvara me je uhvatila.
U nekom nezabeleženom trenutku,
najzad, bol iz srca je iscurila,
kao voda u pesak. Još je tamo, ali duboko.
Nije bio otisaka stopala oko tela
niti na vatrogasnom tornju. A nije bilo ni svežih otisaka prstiju.
Èak ni na rešetki, koju je neko morao da podigne.
Sve ovo upuæuje da je neko uništio dokaze.
Nemam više pitanja.
Svedok je vaš.
Šerife, predajem vam tabelu plime
za noæ 29. oktobra i jutra 30. oktobra.
Ovo pokazuje da je plima bila niska oko ponoæi.
Stoga u vreme kad je Èejs Endruz stigao do tornja
i popeo se uz stepenice, morao je da ostavi tragove u mokrom blatu.
A onda kad je voda nadošla,
ti tragovi bi bili sprani.
Slažete li se da je to moguæe? -Pa...
A onda biste se složili da su s njim bili neki prijatelji,
i njihovi tragovi bi bili sprani.
Pod ovim okolnostima, odsustvo tragova stopala
suštinski ne ukazuje na zloèin. Taèno?
Šerife?
Odsustvo otisaka stopala
ne dokazuje da je bilo zloèina.
Takoðe ste potvrdili da nikakvi otisci prstiju
nisu pronaðeni na vatrogasnom tornju, ukljuèujuæi i na otvorenoj rešetki.
Ovo vas je navelo da zakljuèite da mora da je neko otvorio rešetku
i obrisao otiske prstiju nakon toga. -Taèno.
Zapravo, zar nije taèno da su te rešetke zjapile otvorene
toliko èesto i da su smatrane toliko opasne
da je vaša služba podnela pismeni zahtev
Šumarskoj službi SAD-a
da se reši problem 18. jula prošle godine?
Ovo je kopija tog zahteva. Ko je napisao ovo, šerife?
Lièno ja. -Da li biste proèitali sudu
poslednju reèenicu tog dokumenta
koji ste poslali Šumarskoj službi? Samo poslednju reèenicu.
"Moram da ponovim, te rešetke su veoma opasne,
i ako se ne preduzme nešto...
Ako se ne preduzme nešto, može doæi do ozbiljne povrede ili smrti."
Hvala, šerife.
1968.
Neko je fotografisao oko moje kuæe.
Šta mislite da žele? -Graditelji.
Krstare po moèvari poslednjih nekoliko nedelja,
žele da isuše "sumornu moèvaru." Da grade hotele.
Da, videla sam ih prošle godine.
Sekli su hrast i kopali kanale niz put. Hoæe moju kuæu?
Možda ne kuæu,
ali kladim se da æe ti ponuditi hrpu novca za tu zemlju.
Džampin! -Nema ništa loše u tome da neki novac ode Kaji.
Poseduješ tu zemlju, zar ne? Poseduješ tu kuæu?
Tata je tako govorio. -Trebaæe ti neki dokaz.
Ugovor, tapija.
Æao. Izvini što te prepadam.
Mogu li da ti ponesem to? -Mogu ja to. -Molim te. Daj da uzmem to.
Ja sam Èejs Endruz.
Ti se zoveš Kaja, zar ne?
Da. To je lepo ime. Sviða mi se. Drugaèije je ali fino.
Ovo je tvoj ovde.
Evo.
Hoæeš na izlet u mom gliseru u nedelju?
Dobro. -Pokupiæu te u podne s Point Bièa. Može?
U redu. Vidimo se, Kaja.
Evo nas.
G. Napijer Klark izgleda da ga je kupio 1897.
Da, to je moj deda. -Da, gospoðice.
Nikad nije prodato, stoga mislim da pripada vama.
Izgleda da morate platiti neke zaostale poreze
ako želite da ga zadržite, gðice Klark.
Zapravo, gospoðice, zakon to tumaèi ovako,
ko god da doðe i plati te zaostale poreze vlasnik je zemlje,
èak i da ne poseduje tapiju. -Koliko?
Izgleda oko...
Ukupno 800 dolara.
Pet godina.
Prošlo je pet godina
otkako mi je Tejt pokazao ovaj put.
Dragi gospodine ili gospoðo,
šaljem vam sledeæe strane
o školjkama moèvare u Karolini
na ocenu.
Pet godina da moje srce otvori svoju ljušturu opet.
Kakav je oseæaj uživati u društvu muzièkog genija?
Vidi.
To je šareni morski èešalj.
Pecten ornatus. -Dobro.
Neuobièajeno je da se naðe ovde. -Stvarno? -Da.
Ova vrsta obièno naseljava podruèja južno odavde
jer su ove vode prehladne za njih.
Šta je? -Ne, samo,
Devojka iz moèvare zna latinska imena školjki
i gde one žive i zašto, zaboga.
Evo. Zadrži ga.
Hvala.
Ti si stvarno nešto posebno.
Znam da misliš da sam šljam, ali vredim više od izleta.
Ne, Kaja. Ne zezaj. Izvini. Ne. Daj, bre.
Nikad nisam pomislio da si šljam. Molim te. Izvini.
Shvatam ako želiš da ideš, ali ne možeš pešaka odavde.
Predaleko je. Mogu li da ti se iskupim?
Molim te, mogu li da ti se iskupim?
Ne mogu da verujem da nikad nisi bila na vatrogasnom tornju.
Dolazim ovde kad je moja porodica zaokupljena poslom. Znaš?
Ovo je sjajan naèin da se vidi cela moèvara odozgo.
Evo.
Šta je?
Možeš mi reæi. Neæu da ti se smejem.
Kao da imaš prijatelja ceo život
ali mu nikad nisi video celo lice.
Sada vidim to.
Tvoja kuæa je tamo, zar ne?
Odvedi me tamo.
Daleko je. -Ja volim daljinu.
Nebitno mi je kakva je, ako te to brine.
Je li ovde?
Koliko dugo živiš ovde sama? -Oko 10 godina.
Odlièno. Živiš ovde bez da ti roditelji govore šta da radiš?
Stvarno nema šta da se vidi unutra.
Šta imaš na tremu? -Šta? Ništa.
Šta je sve ovo?
Ništa.
Pišeš knjigu?
Tako nekako. -Ovo izgleda kao da je izašlo iz enciklopedije.
Ti si stvarno nešto posebno.
Bokca mu. Imaš pumpu za vodu.
Nisam bila spremna za goste. -Ne brini.
Niko koga poznajem ne bi mogao da živi ovde sam ovako.
Veæina momaka bi se previše bojala.
Šta želiš sa mnom?
Veoma mi je žao što sam te onako spopao.
Želim da te bolje upoznam. Mislim da si predivna.
Stvarno. Mislim da si slobodna poput bure i pametna kao pèelica.
Ali neæu ništa da radim ukoliko ne želiš da radim.
Šta kažeš na to?
U redu je.
U redu.
Nisam taèno znala šta oseæam prema Èejsu.
Ali više nisam bila usamljena. To mi se èinilo dovoljno.
Da li je to za tvoju knjigu? -Da.
Ko zna da li æe iko da je proèita. -Ja æu.
Moèvara je bila naša tajna.
Prièaj mi o svojim prijateljima.
Zapravo i nemam prijatelje.
Izgleda da ti je uvek lepo
kad si s njima. -Špijuniraš li me?
To je zanimljivo. Moj tata mi je jednom rekao,
nešto je pio i posvaðao se s mojom mamom.
Rekao mi je da kad bi me moji prijatelji stvarno poznavali,
ne bi mi bili prijatelji.
Ne znam da li me iko stvarno poznaje.
Pitam se šta èini nebo plavim?
Plava i ljubièasta talasna dužina od sunèeve svetlosti.
Odbijaju se od èestica gasa u atmosferi i raspršuju se.
Da li je u redu ako te...
poljubim sada?
Preðimo na crvena vunena vlakna
koja su pronaðena na teksas jakni Èejsa Endruza one noæi kad je umro.
Da li ste uporedili te uzorke s ovom crvenom skijaškom kapom. Dokaz C. -Da.
Vlakna s kape i jakne u potpunosti se podudaraju.
A gde je ta kapa pronaðena? -Pronaðena je u kuæi gðice Klark.
Što se tièe tih crvenih vlakana,
postoji li neki naèin, doktore, da se utvrdi
koliko dugo su vlakna bila na jakni?
Ne. Možemo reæi odakle su došla, ne kada.
I ako je neko nosio ovu kapu èesto,
da li je moguæe da bi vlakna bila u kosi i na odeæi
te osobe? -Da.
Pretpostavljam da bi mogla.
Da li biste složili da bi u bilo kom trenutku tokom ovih godina
s obzirom da je optužena gðica Klark poznavala Èejsa Endruza,
vlakna s kape mogla biti prenesena
na Èejsovu jaknu? -Iz onoga što sam video, da.
Bilo kada kad su se sretali. -Da.
"Draga gospoðice Klark, fascinirani smo vašim rukopisom.
Ako su, kao što kažete, vaši materijali veæ kompletirani,
nadamo se æemo ih urediti i objaviti u rekordnom vremenu."
Gledaš u novog menadžera Vestern Auta.
Èejs. To je sjajna vest.
Hajde da proslavimo.
Platiæe ti za one crteže? -Da.
Samo nemoj da se uobraziš.
Neæu.
Znam da su te ljudi razoèarali.
I žao mi je zbog toga.
Da te napusti vlastita porodica. Hoæu reæi...
Bože, moja porodica je naporna,
ali mislim da ne bih mogao da podnesem to.
Ali želim da znaš da æu se brinuti o tebi.
Sad kad sam dobio unapreðenje,
mogu ti kupiti finu kuæu kad se venèamo? -"Venèamo"? -Da.
Lepu dvospratnicu na plaži s verandom oko kuæe.
Da.
A tvoji roditelji? Da li si im rekao za mene?
Što se tièe mojih roditelja moraš razumeti da
ako ja kažem da si ti moj izbor, to bi bilo to.
Zavoleæe te èim te upoznaju.
Doði ovamo.
Nego, moram da odem do Ešvila za nekoliko dana
da kupim robu za tatinu radnju. Mislio sam da i ti poðeš.
Da proslavimo zbog tvoje knjige i svega.
Biæe mnogo ljudi. -Nema veze.
Biæeš sa mnom. Ja znam sve.
Ne moraš ni sa kim da prièaš ako neæeš.
Ne zezaj. Ako æemo da se venèamo,
moraš malo da izlaziš meðu ljude.
Raširi ta svoja dugaèka krila.
Hajde. Biæe zabavno.
To je dvodnevni posao, pa æemo prespavati.
Neverovatno, zar ne?
Ovo je avantura. Hajde.
Što èešæe ovo radiš, više æe ti prijati kasnije.
Nikad ne želim da te izgubim.
Stvarno? -Da. Razmišljam o tome èesto.
Iskradam se noæu da te vidim.
Moja Devojko iz moèvare.
Ne moraš nikome da se dokazuješ. Razumeš?
Imaš mene, a ja te volim.
Napravila sam ti nešto.
Bila je to jedna školjka, okaèena na komad štavljene kože,
zavezane u èvor, i nje nije bilo.
Da razjasnimo, kažete
da ogrlica sa školjkom
koju je Èejs nosio svakog dana fali meðu ovim stvarima
koje je policija pokupila s njegovog tela
onog dana kad je pronaðen. Da li je to taèno?
Mislim da je to važno. -Da.
Nosio je tu ogrlicu kad je veèerao s nama te noæi.
Meðutim ona je nestala s njegovog tela.
A ja kažem da ga nikad nije skidao.
Ko god da ga je ubio, odneo ju je. -Primedba, vaša visosti. Nagaðanje.
Usvaja se. Dame i gospodo porotnici,
zanemariæete poslednju opasku gðe Endruz.
Gðo Endruz, odakle Èejsu ta ogrlica?
Od te Devojke iz moèvare. Gospoðice Klark.
Nisam joj èak ni ime znala niti da ga ima.
Ne razumem zašto je Èejs... Ali kažem da je
jedino ona imala koristi da uzme tu stvar.
Gðo Endruz...
Da li su Èejs i gðica Klark bili u vezi?
Moglo bi se reæi. Viðala sam ga kako se iskrada noæu.
Kad sam ga konaèno pitala kuda ide, rekao mi je istinu.
Pomislila sam, "Šta æe ljudi reæi?"
Ispadala sam glupa što sam bila zabrinuta zbog te...
Ali on mi je rekao da je raskinuo s njom.
Ona je znala da više ne može da ga ima, pa ga je ubila
i uzela nazad svoju ružnu ogrlicu! -Primedba, vaša visosti.
Usvaja se. -Nemam više pitanja, vaša visosti.
Gðo Endruz, primite moje najiskrenije sauèešæe.
S dužnim poštovanjem,
svesni ste da je kuæa gðice Klark detaljno pretresena.
I da policija nije našla ogrlicu tamo. Jesu li? -Ne.
1969.
Mogu ja.
Zamalo da te sredim. -Zamalo da me prevrneš. Samo se praviš važan.
Kakva je u krevetu Devojka iz moèvare?
Da li je životinja? -Divlja kao ris
i vredi svake pare potrošene za gorivo. -Reci mi da joj oèi sijaju.
Samo za mene i samo kad ih ja pokrenem.
Ne prièaj tako o njoj. -Molim?
Rekao sam da ne prièaš tako o njoj. -Momak s fakulteta.
On je nauèio Devojku iz moèvare alfabet.
Traæiš joj vreme.
Samo napred, momèe s fakulteta. Šta æeš uraditi?
Hajde, opak si, zar ne? Hajde, uradi nešto.
Hoæeš da me udariš? -Smirite se. Dosta.
Smirite se pre nego što neko nastrada. Postoje bolji naèini od ovoga.
Æao, Kaja.
Šta koji ðavo, Kaja? Kaja, stani! Molim te.
Samo hoæu da razgovaramo. -Gubi se iz moje lagune, pogana nakazo!
Kaja, molim te! Moram da razgovaram s tobom! -Briga me šta hoæeš!
Nikad više ne želim da te vidim. Nikad.
Kaja, moramo da porazgovaramo o Èejsu, važi?
O Èejsu? -On nije dovoljno dobar za tebe.
Ti si taj koji me je ostavio.
Koji se nije vratio iako si obeæao. Koji se nikad nije vratio.
Nisi èak ni pisao da objasniš
ili da kažeš da li si živ ili mrtav. Samo si nestao.
Znam. I ne možeš ni da zamisliš koliko mi je žao, Kaja.
Nisi bio dovoljno muško da se suoèiš sa mnom.
U pravu si, Kaja.
Sve što kažeš je taèno.
To što sam te onako ostavio bilo je nešto najgore što sam uradio,
nešto najgore što æu ikad uraditi u životu.
Znao sam koliko gadno sam te povredio,
i nisam mogao mogao da se suoèim s tobom kao što si rekla.
Mislio sam da neæeš moæi da napustiš moèvaru
i živiš u nekom drugom svetu.
Mislio sam da moram birati izmeðu tebe i svega ostalog.
Ali istina je, Kaja, sve ostalo što sam mislio da je bitno,
stipendije, grantovi, poslovi, to ništa ne znaèi bez tebe.
Gadno sam pogrešio. Godinama žalim.
I žaliæu do kraja života.
Izgledaš...
Doneo sam ti nešto.
Radim u novoj laboratoriji blizu grada.
Svidela bi ti se, Kaja. Mogu da prouèavam sve ovo pod mikroskopom.
Ovde sam sada.
Vratio sam se za stalno.
Kaja, uradio bih sve da...
Uradio bih tako mnogo stvari drugaèije.
Šta želiš sada, Tejt?
Da li bi nekako mogla da mi oprostiš, Kaja?
Molim te?
Ne znam kako.
Kaja, verujem da bi mi rekla kad bi znala da bi još neko
imao razloga da povredi Èejsa Endruza.
Dobro onda. Odmori se.
Æao. -Æao. Šta radiš u gradu?
Primila sam dobre vesti od izdavaèa,
pa sam mislila da proslavimo. Praviæu... -Eno ga.
Kaja, znaš Brajana, Tinu, Perl.
Vi narode znate Kaju. -Naravno, Devojka iz moèvare.
Drago mi je, Kaja. Ja sam Èejsova verenica.
Dobro. Vidimo se, Kaja.
Kaja!
Kaja. Mogu da objasnim.
Jesi li unutra?
Samo hoæu da razgovaramo.
Kaja!
Znam da si tu, doðavola!
Kaja!
Morala sam da provedem život sama.
Ali to sam znala.
Znala sam to dugo vremena.
Ljudi ne ostaju.
"Draga gðice Klark,
unutra je konaèna verzija vaše divne knjige,
zajedno s prvim èekom.
Siguran sam da æe uslediti i autorski honorari.
Prisustvovaæu konferenciji u Grinvilu sledeæeg meseca
i voleo bih da nam se pridružite
da proslavimo ovo sjajno postignuæe.
"Kompletna tapija za Ketrin Danijel Klark
za 310 jutara laguna, moèvare, hrastove šume i plaže.
Kategorija pustoši: sumorna moèvara."
Džodi? -Eto mene u Ešvilu,
i vidim tvoju knjigu u radnji: Ketrin Danijel Klark.
I srce mi je puklo i poskoèilo od radosti istovremeno.
Znao sam da moram da te naðem. Samo nisam mislio da æu te naæi ovde.
A ostali?
Ništa ne znam o Marfu, Mendi i Misi.
Ne bih ih prepoznao da se mimoiðemo na ulici. -A...
A mama?
Mama je preminula, Kaja.
Mama je imala sestru, Rozmari.
Našla me je u armiji i rekla mi je šta se desilo.
Pojavila se na Rozmarinim vratima u svojim cipelama od aligatora.
Rozmari je rekla da ona nije prièala mesecima.
A onda godinu dana kasnije, setila se da ima decu.
Rozmari joj je pomogla da napiše pismo tati,
pitala je da li može da doðe po nas.
A on joj je rekao ako nas opet kontaktira,
da æe nas prebiti do neprepoznatljivosti.
Da, to lièi na tatu. -Štedela je za advokate i ostalo,
ali onda se razbolela. Leukemija.
Trudila se, ali... -Nikad nije imala šansu.
Èekam sve ove godine da doðe puteljkom.
Èitav život nisi imala porodicu,
i nikako ti to ne mogu nadoknaditi.
Ali voleo bih da dolazim da te viðam koliko mogu.
I ja bih to volela.
Za momka s perjem Zahvaljuje ti se Devojka iz moèvare
Mejbl æe biti veoma ponosna. -Samo još nešto.
Postaraæu se da je dobije.
Hvala, Džampin.
Kako ste? -Paklicu vaših najboljih, molim vas, gospodine.
I dajte mi šibicu. -Naravno. -"Naravno."
Kaja Klark. Gðica Ketrin Danijel Klark.
Napisala si knjigu. Doði ovamo.
Stani. Hoæu da razgovaramo. Ne ponašaj se tako. Hajde.
Ostavi me na miru.
Doðavola, Devojka iz moèvare misli da je previše dobra za tebe sad. -Zaèepi!
Izvolite, gospodine. Na raèun kuæe je.
Mislio sam da æu te možda naæi ovde.
Rekla sam ti da me ostaviš na miru. -Znam, ali samo sam...
Hteo sam da se izvinim.
Stvarno. Oseæam se loše zbog onoga kako je ispalo.
"Zbog onoga kako je ispalo"?
Misliš na to kako je ispalo
da si bio veren sve vreme dok smo bili zajedno?
Kako je ispalo da si lagao sve?
Kaja, moram da radim stvari koje ne želim. Znaš to.
Ne, moram da oženim neku kao Perl. Morao sam.
Ali ti si ta koju stvarno želim.
Znaš da bi svaki drugi muškarac pokušao da te promeni? Da te popravi?
Ja nikad nisam.
Ne, ne. Molim te, stani. Trebaš mi. Stvarno mi trebaš.
Ne ostavljaj me samog na onom mestu.
Niko drugi me ne poznaje.
Žao mi te je.
Ali ne želim da imam išta s tim.
Nikad divljija.
Znam da i ti želiš ovo. -Prestani!
Moja si, Kaja. Pripadaš meni. Neæu da ti dam da odeš ovog puta.
Ostavi me na miru, kopile!
Budeš li mi dosaðivao opet, ubiæu te!
Vikala je to veoma glasno, gospodine.
Èuo sam galamu, i prišao sam bliže,
da vidim da li je neko u nevolji, i ona je bila tamo.
Da li prepoznajete tu ženu? Da li je u sudnici danas?
Da, ona tamo. Optužena. Ona koju narod zove Devojka iz moèvare.
Konaèno sam shvatila zašto je mama morala da ode.
Jednu stvar sam nauèila od tate,
takvi muškarci moraju da zadaju poslednji udarac.
Biti izolovana je jedno.
Živeti u strahu, sasvim drugo.
Nikad neæu živeti tako.
Da se ceo život pitaš kad æe sledeæa pesnica da doleti.
Tejt, ne smeš biti ovde. -Samo sam hteo da te obiðem.
Džampin je rekao da te nije video još od... -Ne sada.
Kaja, šta ti je s licem?
Je li to uradio Èejs? Reci mi, Kaja. Da li je on to uradio?
Ne mešaj se u ovo. -To kopile.
To kopile. -Tejt, moraš da odeš. -Kaja.
Htela sam da idem u Grinvil sledeæe nedelje.
Da konaèno upoznam svoje izdavaèe.
Da prièamo o sledeæoj knjizi. Oseæala sam se dovoljno hrabro.
I dalje možeš da ideš. -Ovakva?
Nemoj mu dozvoliti da ti upropasti ovo. Idi u Grinvil.
Ima autobus. Lako je. Džampin ima red vožnje.
Nek te smeste u fin hotel,
jedi kuvanu hranu u restoranu koju ti nisi morala da spremaš.
Ostani nedelju dana, ako možeš.
A ja æu da svratim da te vidim kad se vratiš. Važi?
Da èujem kako je prošlo s izdavaèima. -Dobro.
Da li ti je hladno?
Dobro mi je. Ne moraš da se staraš o meni.
Znam, samo uzmi moju kapu.
Rekla sam ti da mi ne treba tvoja pomoæ. -Samo je uzmi.
Hoæeš li mi reæi šta ti je s okom?
Moram da zapišem red vožnje. Imaš kopiju, zar ne?
To je uradio Èejs, zar ne?
Kaja, pogledaj me.
Reci mi šta je uradio.
Ne mogu da kažem.
Sad je gotovo. Samo želim to van svog života.
A otkud znaš da te neæe opet napasti?
Ti si sasvim sama tamo. -Džampin, molim te.
Ne smeš nikome reæi. Znaš kako je to.
Odvukli bi me u šerifovu kancelariju
i naterali me da to opisujem gomili muškaraca.
A onda bi me upisali u spise, i optužili me da se kurvam.
Ili da pokušavam da izvuèem novac od njegovih roditelja.
U redu? Ništa ne bi preduzeli povodom ovoga. -U pravu si, Kaja.
A ja neæu ništa uraditi da pogoršavam ovo.
Ali obaveštavaj me kad dolaziš i odlaziš. Jesi èula?
Moram da znam ako si van grada.
Jer ako te ne vidim neko vreme...
Hvala, Džampin.
Odlazim za nekoliko dana.
Doæi æu da te vidim èim se vratim.
Dobro, to je u redu. To je u redu.
Gðice Prajs, da li biste nam rekli
šta ste videli 29. oktobra ujutru?
Videla sam Devojku iz moèvare...
To jest, gðicu Klark. Oprostite. Kako ulazi u autobus u 9 sati.
Imate dobro seæanje. -Svi smo prièali o tome.
Nikad je nismo videli tako sreðenu.
Oèešljana kosa, šminka.
Samo da bude jasno, 29. oktobra ujutru
vi i nekoliko drugih videlo je gðicu Klark
kako ulazi u autobus u 9 sati ujutru i napušta Barkli Kov.
Da, tako je. -Hvala, gðice Prajs.
Nemam više pitanja, vaša visosti.
Gðice Prajs, da li je "Pigli Vigli" otvoren u pola 2 ujutru?
Ne, gospodine.
Razlog zbog kojeg pitam, niste mogli da vidite ko je izašao
iz noænog autobusa iz Grinvila,
niti ste mogli da vidite ko je ušao u autobus u pola 3 ujutru
iz Barkli Kova za Grinvil, je li?
Ne. Naravno da ne. -Znaèi nakon što ste videli gðicu Klark
kako ulazi u jutarnji autobus za Grinvil
ona je mogla da se vrati u Barkli Kov te noæi
i onda se vrati u Grinvil za doruèak,
bez da vi primetite. -Ja sam Robert Foster.
Ja sam viši urednik u izdavaèkoj kompaniji "Harison Moris"
u Bostonu, Masaèusets. -G. Foster, izašli ste
na veèeru s gðicom Klark u 7 uveèe, 29. oktobra.
Taèno? -Da. -Kakav je bio vaš prvi utisak o njoj?
Moj prvi utisak je bio
da je ona bila veoma stidljiva, veoma nežna, veoma pametna.
Znao sam da je pomalo pustinjak,
ali takoðe sam znao da je ona nadaren prirodnjak.
Koliko je trajala veèera? -Barem nekoliko sati.
Neke ženke insekata zaista jedu svoje mužjake.
Svici, zapravo, imaju dva razlièita svetlosna signala. Jedan za parenje,
a drugi za privlaèenje mužjaka kako bi ga pojela.
Znaèi jede ga? -Užasno. -Bože.
Moram provoditi manje vremena s insektima.
Prilièno je amoralno. -Amoralno, nego šta.
Ne znam da li postoji mraèna strana prirode.
Samo snalažljivi naèini da se preživi. Nasuprot svim izgledima.
A kad ste sreli gðicu Klark
sledeæeg jutra, 30. oktobra,
da li je bilo neèeg neobiènog u njenom izgledu ili ponašanju?
Ne. -Nemam više pitanja, vaša visosti.
G. Foster, da li je gðica Klark odsela u istom hotelu
kao vi i vaše kolege? -Ne. Odgovarao joj je manji hotel.
"Mauntin" tako nešto.
Možete li pogledati ovu mapu Grinvila, molim vas?
Mislim da æete videti "Pidmont,"
gde ste vi i vaše kolege odseli,
a onda "Tri Mauntins" hotel, gde je gðica Klark odsela.
Možete li mi reæi koji je najbliži autobuskoj stanici?
Hotel "Tri Mauntins" je bliži.
Zapravo, "Tri Mauntins" je najbliži hotel
grinvilskoj autobuskoj stanici. Je li to taèno?
Izgleda tako. -Nemam više pitanja.
Mislim da dobar advokat
nikad ne izvodi svog klijenta da svedoèi, ali ovo ti možda pomogne.
Kako bi porota mogla da to èuje od tebe, direktno.
Kako bi mogli da te dožive
kao finu i dobrodušnu osobu kakva si inaèe.
Nikad me neæe doživeti kao takvu.
Slušaj. Znam da imaš mnogo razloga
da mrziš te ljude... -Ne, ja ih nikad nisam mrzela. Oni su mene mrzeli.
Smejali su mi se. Odbacili su me. Dosaðivali su mi. Napadali su me.
Hoæete da molim za život? Nemam to u sebi.
Neæu.
Neæu da im ponudim sebe. Oni mogu da donesu svoju presudu.
Ali oni neæe odluèivati ništa o meni.
Radi se o njima.
Oni sami sebi sude.
Dobro, onda.
G. Milton, oduvek ste bili dobri prema meni.
Èak i kad sam bila dete.
Nikad nisam zaboravila.
Njegov život je prekinula ostavljena ljubavnica
koja nije mogla podneti da se on vratio svojima.
Svedok je video gðicu Klark i Èejsa u moèvari.
Èuo ju je kako kaže, "Ubiæu te."
I štaviše, postoji fizièki dokaz
iz te noæi koji ih povezuje.
Vlakna s njene crvene vunene kape ostavljena na njegovoj teksas jakni.
Tata, idem da rešim to.
Ko bi drugi imao motiv da uzme tu ogrlicu sa školjkom?
Možete, i morate,
proglasiti optuženu krivom za prvostepeno ubistvo.
G. Milton.
Živim u Barkli Kovu èitav život.
I poput vas, èuo sam neverovatne prièe o Devojci iz moèvare.
Da je ona delimièno vuk. Karika koja fali izmeðu majmuna i èoveka.
Da njene oèi sijaju u mraku.
Pa, evo je.
Stvarnost je da je ona bila napušteno dete.
Mala devojèica koja je sama preživljavala tamo u moèvari,
vreðana i izbegavana.
G. Džejms Medison i njegova žena, Mejbl,
sede ovde u sudnici danas.
Oni su jedini ljudi u ovom gradu koji su brinuli o njoj.
Mi ostali...
Sramota me je da kažem
da smo je žigosali i odbacili
jer smo mislili da je drugaèija. A sada...
Dužnost da presudite ovoj stidljivoj i odbaèenoj mladoj ženi
pala je na vaša pleæa. Ali morate bazirati svoju presudu
na èinjenicama predstavljenim u ovoj sudnici,
a ne na glasinama i oseæanjima iz proteklih 25 godina.
Gðica Klark ima èvrst alibi.
Bila je u Grinvilu one noæi kad je Èejs Endruz umro.
A koje je èinjenice, taèno, optužuju?
Država nije dokazala da je ovaj nesreæni sluèaj zaista bilo ubistvo,
a ne samo tragièna nesreæa. Država želi da verujete
da je u pola 12 noæu, bez da je iko vidi,
ona uhvatila poslednji autobus iz Grinvila za Barkli Kov,
vozila se maskirana,
pošto nijedan od vozaèa iz te noæi
nije mogao da je identifikuje kao putnika, sve do Barkli Kova.
A onda, za manje od jednog sata,
pronašla je Èejsa Endruza usred noæi,
namamila ga u toranj, ubila ga,
obrisala sve fizièke dokaze,
i nekako je uhvatila autobus u pola 3 noæu za Grinvil.
Opet, bez da je iko vidi. A nakon što je uradila sve to,
srela se sa svojim izdavaèima narednog jutra, smirena.
To nisu èinjenice. To su samo glasine
i neverovatne prièe koje širimo
o gðici Klark èitav njen život.
Verujem da æete presuditi na osnovu èinjenica,
a ne na osnovu traèarenja koja godinama slušate.
Vreme je, konaèno,
da svi ispadnemo fer prema Devojci iz moèvare.
Idite kuæi i èekajte tamo.
Veæ šest sati. Šta mislite koliko vremena æe im trebati?
Nadajmo se da æe im trebati veoma mnogo vremena.
Ako nekoliko porotnika ima sumnje, imamo šanse.
G. Forman, da li je taèno da je porota donela presudu?
Jesmo, vaša visosti.
Optužena nek ustane za èitanje presude.
Ustani.
"Mi, porota, presuðujemo da optužena, Ketrin Danijel Klark,
nije kriva za prvostepeno ubistvo g. Èejsa Endruza."
Gðice Klark, možete da idete.
I izvinjavam se, u ime Države,
za vreme provedeno u zatvoru. Ovaj sud se raspušta.
Hvala.
Doði ovamo.
Dobro si. -Samo zaboravite na ovu glupost.
Jedva èekamo narednu knjigu.
Možeš li me odvesti kuæi?
Za tvoje galebove Tejt
Sad mogu konaèno da priznam.
Svih onih meseci u zatvoru,
dok sam žudela da se vratim u moèvaru,
saznanje koliko je ostalo da se istražuje
koliko života da se otkrije u divljini,
održalo me je.
I nada, uvek ta nada...
da æu jednog dana moæi da podelim to
s jedinom osobom koju sam istinski volela.
Kaja!
Kaja.
Znaš da te volim, zar ne?
Šta? -Da li...
Izvini.
Da li æeš se udati za mene?
Hoæu reæi, želiš li?
Zar veæ nismo?
Kao guske?
Meni je i to dovoljno.
Doði ovamo.
Evo nas.
Æao.
Doði ovamo, mala devojèice.
Mnogo te je voleo.
Kaja. Pogledaj ono.
Vidiš li ono tamo gore? Na krivini one grane?
Kad si poslednji put videla jednu onakvu? -Znam.
Ova knjiga je dobra. Ovaj tip i dalje prièa o...
Nadam se da kad doðe vreme da odem,
da æu otiæi brzo i lako, bez da pravim previše buke.
Mama! Mama.
Mama.
Kaja? Kaja!
UNIVERZITET SEVERNE KAROLINE LABORATORIJA ZA KONZERVACIJU
Uvek je bilo dovoljno
da se bude deo prirodnog niza stvari.
Siguran kao plima.
Priroda moj vodiè.
Moèvara zna sve o smrti
i ne odreðuje je nužno kao tragediju.
A svakako ne kao greh.
Ona razume da svako stvorenje
radi ono što mora da preživi.
I da ponekad, da bi plen preživeo,
predator mora umreti.
Ja sam moèvara sada.
Ja sam èapljino pero.
Ja sam svaka školjka izbaèena na obalu.
Ja sam svitac. Videæeš ih stotine
kako prizivaju u mraène dubine moèvare.
I tamo æeš me uvek naæi.
Tamo daleko. Tamo gde rakovi pevaju.
Preveo: Bambula
ÐœÐ¾Ð»Ð¸Ð¼Ð¾ Ð²Ð°Ñ Ð´Ð° Ð¾Ñ†ÐµÐ½Ð¸Ñ‚Ðµ Ð¾Ð²Ð°Ñ˜ Ñ‚Ð¸Ñ‚Ð» Ð½Ð° www.osdb.link/amqnq ÐŸÐ¾Ð¼Ð¾Ð·Ð¸Ñ‚Ðµ Ð´Ñ€ÑƒÐ³Ð¸Ð¼ ÐºÐ¾Ñ€Ð¸ÑÐ½Ð¸Ñ†Ð¸Ð¼Ð° Ð´Ð° Ð¸Ð·Ð°Ð±ÐµÑ€Ñƒ Ð½Ð°Ñ˜Ð±Ð¾Ñ™Ðµ Ñ‚Ð¸Ñ‚Ð»Ð¾Ð²Ðµ