www.titlovi.com
Mama!
Kako ova priča počinje?
Počinje kao i mnoge druge.
S dječakom... previše starim da bude dijete.
Premladim da bude muškarac.
I s noćnom morom.
SEDAM MINUTA NAKON PONOĆI
Ima dvije osnovne konstante.
E, baza prirodnog sustava logaritma. To je broj.
To je broj koji nastaje iz pitanja: Koja je matematička funkcija ili stvar
koja opisuje stvari gdje je brzina
promjene proporcionalna veličini? -Vidimo se nakon nastave kao i uvijek.
Ako to matematički riješite, dobit ćete prirodnu konstantu.
Conore?
Jesi li dobro, Conore? Izgledaš umorno.
Odmaraš li se dovoljno?
Da, dobro sam. -Ako želiš razgovarati... -Dobro sam.
Dobro.
Svi se okrenite naprijed.
Pi je omjer opsega i kad ga stavite...
Pazi, O'Malley. Mogao bi pasti. -Jesi li pijan?
Morat će ga poljubiti bolesna majka.
Uvijek si odsutan u svom malom svijetu snova.
Što ima tamo tako zanimljivo?
Ustani.
Bio si dobar dečko. Zapamti to, O'Malley.
Dobri dečki ne govore.
Hej, Con. -Hej, mama.
Što je to? -Iznenađenje.
Ovo je videorekorder? -Ovo je puno bolje od toga.
To je djedov stari filmski projektor. -Evo ga.
Da si ga barem mogao upoznati. -Koga?
Djeda. Čak je i baka bila nježnija uz njega.
Da, baš.
Evo ga.
Koja gomila kretena. Zašto žele ubiti King Konga?
Ljudi ne vole ono što ne razumiju.
Uplaše se.
King Kong bi ih sve mogao smrskati.
Razbiti ih u milijun komadića.
Conore.
Mama?
Došao sam po tebe, Conore O'Malley.
Zašto ne bježiš, Conore O'Malley? Zašto ne otrčiš majci?
Ostavi je na miru! Ne bojim te se!
Posjetit ću te ponovno u narednim noćima, Conore O'Malley i trest
ću tvoje zidove dok se ne probudiš. Zatim ću ti ispričati tri priče.
Ispričat ćeš mi priče? -Hoću.
Ispričat ću ti tri priče, a kad završim s njima, ti ćeš mi ispričati četvrtu.
Ne znam ništa o pričama! -Ispričat ćeš mi četvrtu i bit će istinita.
O čemu pričaš?! -Istina koju skrivaš. Istina koju sanjaš.
Ispričat ćeš mi svoju noćnu moru. -Ne. -Da, to će biti tvoja istina.
A ako ne budem?
O, Con, spavala sam.
Trebao bi biti u svom krevetu, Con.
Samo pet minuta. -To nije istina. -Je.
Hajde, Con. -Samo pet minuta, obećavam.
Pet minuta.
Lijepo spavaj.
Poštujem to, Lizzie, zaista.
Zadnje što bi tvoj otac htio je da ga odvedeš u Ameriku
da živi s nepoznatom ženom i djetetom. Moramo odmah to raspraviti.
Hej, Con. -Evo mladića.
Odakle ti ovo? -Iz lijepog staračkog doma.
Raščišćavaju ga radi gradnje apartmana, a ja ću biti agentica.
Tvoj majka treba čaj. Zeleni bez šećera. Ja ću crni čaj.
Što misliš, Con? -Sviđa mu se. Kreni. -Dobro.
Hajde, probaj nešto drugo.
Radim ovo samo zbog tebe. -Ne želim razgovarati o tome.
Razumijem, ali ne možeš tako nastaviti, Lizzie.
Moraš donijeti odluke.
Pomozi Conoru pripremiti čaj ili ću doslovno poludjeti.
Nas dvoje moramo razgovarati. -Pripremam čaj.
Conore... -Rekao sam da pripremam čaj. -Moramo...
Ja nisam neprijatelj. Došla sam pomoći tvojoj majci. -Znam zašto si došla.
Došla sam jer 12-godišnjaci ne bi trebali brisati radnu površinu
bez da ih se to traži. -Želiš ti to napraviti? -Ne budi drzak.
Uvijek joj je loše nakon tretmana. Bit će joj bolje sutra pa možeš ići.
Činit će se da joj je bolje. Mora s tobom razgovarati o tome. -O čemu?
O tome što ćeš doći živjeti sa mnom. -Nikad neću doći živjeti...
Poslušaj me, Conore. Ako tvoja majka... -Nema ako!
Osjećat će se bolje i onda možeš ići.
Lizzie? Lizzie.
Moj Bože. Drži se. Gdje su lijekovi? Conore.
Conore! Tu sam. Duboko udahni.
Conore, molim te, daj mi lijek. Požuri.
Evo ga.
Izvoli.
To je bolje. Duboko udahni.
Duboko udahni. Duboko udahni, duboko udahni.
U redu je.
Nemoj ništa dirati. -Vjeruj mi, dat ću sve od sebe se da ne diram.
Naš razgovor nije gotov, mladiću.
Gotov je.
Mama!
Zašto ti je toliko trebalo? Vrijeme je da ti ispričam prvu priču.
Ne trebam priču. Trebam autobusnu kartu za moju baku.
Vrijeme je da ti ispričam... Kamo si krenuo? Slušat ćeš me.
Star sam koliko i ova zemlja. Ja... -Što ti znaš o ičemu?
Znam sve o tebi, Conore O'Malley. -Ne znaš!
Da znaš, znao bi da nemam vremena slušati glupe priče glupog drveta
i da je ovo samo san. -San? Što je san, Conore O'Malley?
Tko kaže da sve ostalo nije san?
Nije važno.
Došao sam te vidjeti danas jer sam mislio... -Mislio si da bih mogao
poraziti tvoje neprijatelje, ubiti tvoje zmajeve. -Barem mi pomozi s bakom.
Ti mi samo želiš pričati priče. -Priče kako sam pobijedio svoje neprijatelje.
Priče kako sam ja ubijao zmajeve. Ispričat ću ti priču kad sam prohodao.
Ispričat ću ti priču o kraju zle kraljice
i kako sam se pobrinuo da je više nitko nikad ne vidi.
Kreni onda. -Dobro.
Što vidiš? -Ništa. Smeta mi lišće.
Upotrijebi maštu, Conore O'Malley. Što vidiš?
Vidim svjetlost. -Da, i?
Ne, to je voda, vodene boje. -Nastavi gledati.
Opa. -Opa, doista.
Davno prije nego je ovo bio grad s cestama, vlakovima i autima,
ovo je bilo kraljevstvo. -Ovdje? Nemamo ni veću trgovinu.
Bilo je to uspješno kraljevstvo s mudrim kraljem i mirom među ljudima.
Ali mir je došao sa svojom cijenom.
Kralj je izgubio svu trojicu sinova u bitci protiv divova.
Protiv zmajeva...
Protiv vojske muškaraca predvođenih velikim čarobnjakom. -Ovo mi zvuči
pomalo bajkovito. -Ne bi tako mislio da si čuo krike čovjeka ubijenog kopljem.
Kralj nije mogao podnijeti gubitak trojice svojih sinova.
Kralj je ostao sam u očaju uz društvo jedinog preostalog nasljednika,
njegovog unuka siročeta.
Dijete je odgojeno kao princ.
Osvojio je kraljevstvo svojom hrabrosti i dobrim srcem.
Njegovi ljudi su ga obožavali.
Naš budući kralj!
Gotovo je bio muškarac kad je njegov djed doveo novu ženu.
Kralj se razbolio i počelo se pričati da je ona zla vještica.
Da namjerava preuzeti prijestolje tako što će otrovati kralja.
Nekoliko tjedana kasnije, kralj je umro.
Princ je bio premlad da preuzme kraljevo mjesto,
pa je, prema zakonu, kraljica vladala još jednu godinu.
Budućnost je bila nesigurna.
Princ je u međuvremenu poklonio svoje srce drugoj.
Bila je predivna i pametna. Iako je bila samo seljakova kćer,
kraljevstvo je bilo zadovoljno parom.
Kraljica je uživala u svojoj ulozi.
Nije postojao bolji način da to i ostane nego da se uda za princa.
Što? To je odvratno. Bila mu je baka. -Pobaka.
I ne zaboravi da je i dalje bila predivna, mlada žena.
Ni princu se nije svidjela ta ideja.
Uzeo je seljakovu kćer i zajedno su odjahali u noć.
Stali su se odmoriti ispod grana drveta tise. -To si ti.
Sljedećeg jutra, princ se probudio. "Ustani, voljena," rekao je.
Ali seljakova kćer se nije ni pomaknula.
Tada je princ uočio krv. -Krv?
Netko je preko noći ubio njegovu voljenu. -Što?
"Kraljica," zaplakao je. "Kraljica je ubila moju nevjestu."
Seljani prepuni bijesa i osvete pobunili su se.
U tom trenutku sam ja došao.
Kraljicu više nitko nikad nije vidio.
Dobro. Zaslužila je to.
Pretpostavljam da mi ne možeš pomoći s bakom. -Priča još nije gotova.
Odnio sam kraljicu dovoljno daleko da je mještani više nikad ne pronađu.
Na selo pored mora gdje je započela novi život.
Ali ubila je seljakovu kćer. Kako možeš spasiti ubojicu?
Stvarno si čudovište. -Nikad nisam rekao da je ubila seljakovu kćer.
Rekao sam samo da je princ rekao da je tako bilo.
Princ nije zaspao te noći.
Čekao je da seljakova kćer ode u svijet snova,
a zatim je započeo svoj pravi plan.
Što?!
Znao je da će njezina smrt izazvati pobunu koja će smaknuti kraljicu.
To je grozna priča i prijevara. -To je istinita priča.
Mnoge istinite stvari se čine kao prijevara. Kraljevstva dobivaju
vladare koje zaslužuju. Seljakove kćeri umiru bez razloga.
A ponekad vještice zaslužuju biti spašene.
Dosta često, ustvari. Iznenadio bi se.
Dobar princ je bio ubojica, a zla kraljica nije bila vještica?
Ne, kraljica je zasigurno bila vještica,
i mogla je donijeti veliko zlo. Tko bi mogao znati?
Zašto si je onda spasio? -Zato što nije bila ubojica.
Nije otrovala kralja. Jednostavno je ostario.
Jesu li ikad uhvatili princa? -Nisu. Postao je voljeni kralj
koji je sretno vladao do svojih starih dana. O, da.
Ne shvaćam. Tko je ovdje dobar lik?
Nema uvijek dobrih likova, Conore O'Malley, kao ni loših.
Većina ljudi je negdje između.
Kako me sve ovo treba spasiti od bake?
Ne treba te spasiti od nje.
Uvijek postoje dvije strane priče. Koliko vas je čulo za izreku:
Stvari mi mogu nauditi, ali riječi nikad?
Sljedeći put kad vam netko kaže...
Dobro, stigao si.
Mama ti je gore, želi razgovarati s tobom. -Što?
Tvoj otac dolazi u nedjelju. -Tata dolazi? Iz Amerike?
Idi. Čeka te.
I spakiraj stvari, bit ćeš sa mnom nekoliko dana.
Kreni.
To drvo je nevjerojatno.
Ovdje je već tisućama godina.
Što misliš?
Mislim da me baka pokušava pretvoriti u Tinu Turner.
Sigurno je njezina obožavateljica.
Zašto moram ići kod bake?
Vraćaš se u bolnicu?
Dođi, Con.
Zadnje liječenje ne djeluje.
Moraju ga prilagoditi, probati nešto drugo.
To je sve? -To je sve.
Sigurna si?
Sigurna sam.
Zato što... meni možeš reći.
Sve će biti u redu, Conore.
Vidjet ćeš.
Pričekaj nas, Conore. Kamo ćeš?
Ne diraj ga. -Da ga ne diram?
Uz takvo lice za udaranje? -Rekao sam ti da ga ne diraš!
O'Malley i ja imamo sporazum.
Samo ga ja imam pravo dirati. Zar ne?
Reci mi...
Zašto me gledaš svaki put kad se okrenem?
Postaje čudno, zar ne?
Oprosti, to je bilo grubo. -Danas ti baš ne ide od ruke.
Moram ići pokazati kuću. Bit ćeš sam dok ti ne dođe otac. -Nemam pet godina.
Ovo je točno vrijeme. Ne ono na mobitelu, računalu, čak ni na vijestima.
Pripadao je mojoj majci, tvojoj prabaki.
Više od stotinu godina savršeno pokazuje vrijeme. Conore, uzmi svoj ruksak.
Ne želim da tvoj otac misli da te držim u svinjcu. -Nema šanse.
Kad odeš u bolnicu, tvoj otac možda ne primijeti koliko je umorna tvoja majka.
Moramo se pobrinuti da ne ostane predugo. Ali to do sad nije bio problem.
Nema jaja, već si ih jeo dvaput ovaj tjedan.
Ako ogladniš, u hladnjaku imaš špinata koji možeš podgrijati.
Da, naravno. -Ništa ne diraj.
Trudit ću se da ne diram.
Našao sam ih.
Tata.
O, ne.
Kako si, Con? Izgledaš umorno. -Dobro sam.
Mama koristi nove lijekove. Bit će joj bolje od njih.
Ide u bolnicu jedanput svaka dva tjedna i...
ubrizgavaju joj lijek u krvotok.
Bude joj loše narednih nekoliko dana, ali opet je bolje.
Tvojoj sestri ide dobro. -Polusestri.
Da. Bilo bi lijepo da je upoznaš.
Razgovarao sa s tvojom bakom da te odvedem u L. A.
Želiš da dođem u L. A.? -Naravno. Volio bi to? -Da.
Mislili smo da dođeš za božićne praznike da se možeš vratiti natrag na nastavu.
Da dođem samo u posjetu? -Da, to bi bilo super.
Ne želim živjeti s bakom. To je staračka kuća sa staračkim stvarima.
Ništa ne smijem dirati ni sjesti nigdje. Ne smijem ostaviti nered na 2 sekunde.
Conore, znam, ali... -Želim imati moju sobu, u mojoj kući sa mojim stvarima.
To ne bi imao u Americi. Jedva ima mjesta za nas troje. -Briga me.
Slušaj. -Jako je stroga. -Tvoja obitelj, život, prijatelji...
Njezina kuća je poput muzeja. -Tvoja škola, sve je ovdje.
Bilo bi nepošteno da te odvedem. -Nepošteno prema kome?
Izgleda da ti baka nije došla kući.
Nekad se vrati u bolnicu kad odem spavati.
Sestre joj dopuštaju da spava na stolici.
Baka ti nije loša osoba samo zato što me ne voli.
Kaže da sve započneš i ništa ne završiš.
Ima pravo na vlastito mišljenje.
Koliko dugo ostaješ? -Koliko budem mogao.
Što to znači? -Nemamo puno novca i Amerikanci nemaju puno godišnjeg.
Ti nisi Amerikanac. -Nisam, ali živim tamo.
Vratit ću se kad god bude bilo potrebno, a ti ćeš doći u L. A. za Božić.
U tvoju skučenu kući gdje nema mjesta za mene. -Conore.
Zašto si došao?
Conore, čekaj.
Conore, vidimo se sutra. Još imamo puno vremena.
Što se tiče uništavanja, to je bilo stvarno jadno.
Došao sam ti ispričati drugu priču. -Je li loša kao prijašnja?
Završava s pravim uništenjem ako si na to mislio.
Priča je o muškarcu koji je mislio samo na sebe. Čovjeku koji nije bio
velikodušan kao što je trebao. Čovjeku koji je bio doista jako kažnjen.
Priče ionako nisu stvarne. Ničemu ne pomažu.
Priče su divlja stvorenja, Conore O'Malley.
Kad ih oslobodiš, tko zna kakvu pustoš mogu izazvati. O, da.
Dobro. Onda kreni.
Dobro.
Prije 150 godina stigla je budućnost.
Tvornice su se širile pejzažom poput korova.
Drva su srušena, rijeke su se zacrnile i nebo se gušilo dimom i pepelom.
Ali i dalje je bilo zelenila ako si znao gdje treba tražiti.
Na rubu grada živio je tvrdoglav čovjek,
koji se odbio promijeniti.
Bavio se starim načinima medicine.
Radio je napitke od bilja, kora, bobica i lišća.
Seljaci su ga zvali Apotekar.
Kako? -Apotekar. Stari naziv za farmaceuta.
Zašto odmah nisi tako rekao?
U selu je bio i mladi župnik, prosvijetljen i dobar čovjek
koji je samo želio najbolje za svoju zajednicu.
Propovijedao je protiv Apotekarove upotrijebe starih načina,
a Apotekarova loša narav i pohlepa dovela ga je na loš glas.
Koliko god se trudio pomagati zajednici, njegov posao je propadao
zbog čega je postao još ogorčeniji.
Na tlu župe raslo je drvo tise.
To je brdo gdje živiš. -To je najvažnije od svega ljekovitog drveća. -Zašto?
Njegove bobice i kora bile su prepune života.
Mogu izliječiti gotovo svaku bolest. -Stvarno? Bilo što?
Sve što može biti izliječeno ako ga pomiješa pravi apotekar.
Apotekar je žarko želio drvo tise. Ali da bi požeo te stvari,
morao bi ga posjeći. A župnik to nije dozvoljavao.
Župnik je imao dvije kćeri koje su mu bile sve u životu.
Bio je brižan, nježan otac koji bi sve učinio za njih.
Ali jednog dana, obje djevojčice je pogodila grozna bolest.
I ništa što je župnik radio nije pomagalo.
Ni lijek od modernih liječnika, ni molitva, ništa.
Nije imao izbora nego da ode k Apotekaru.
"Nećeš pomoći mojim kćerima?," molio je župnik.
"Nećeš spasiti dvije nevine djevojčice?"
"Zašto bih?," reče Apotekar.
"Uništio si mi posao svojim propovijedima
i nisi mi dao drvo tise, moj najbolji izvor za liječenje."
"Možeš uzeti drvo tise," reče župnik. "Propovijedat ću u tvoju korist."
"Sve ću učiniti ako mi spasiš kćeri."
"Odrekao bi se svih svoji uvjerenja?" reče Apotekar.
"Ako bi ih to spasilo, svega bih se odrekao."
"Onda ne postoji način da ti pomognem."
Sljedeći dan su umrle obje župnikove kćeri.
Što? -Tu noć sam došao hodajući.
Dobro. Zaslužuje biti kažnjen.
Doista. Ubrzo nakon ponoći uništio sam župnikovu kuću iz temelja.
Župnikovu? O čemu pričaš? Apotekar je onaj zao.
Bio je pohlepan i nepristojan, ali svejedno je bio iscjelitelj.
Što je bio župnik?
Čovjek od vjere bez vjere.
Vjera je pola liječenja. Vjera u lijek, vjera u budućnost koja dolazi.
Tvoja vjera je dragocjena,
pa moraš biti oprezan kome i čemu vjeruješ.
Reci mi, Conore O'Malley, što sljedeće da uništim? -Što?
To je vrlo zadovoljavajuće, uvjeravam te. Reci mi! Što da uništim?
Uništi dimnjak? -Dimnjak.
Što dalje? -Baci im krevete.
Razbij namještaj!
Razbij prozore! -Prozore?
Sam ih razbij.
Dođi.
Jače, Conore O'Malley! Hajde! Jače! Tako je.
To.
Dobar osjećaj. To!
Bako. Bako.
Bako.
Bako, molim te...
Bako.
Čujem da voliš jaja na oko. -Što ti radiš ovdje? -Što misliš?
Tvoja baka je zvala rano jutros.
Otišla je u bolnicu posjetiti tvoju mamu. Mami se pogoršalo stanje.
Moram je vidjeti.
Vidjet ćemo što će biti danas pa je možda možeš posjetiti popodne.
Vidim koliko si uzrujan.
Nisam htio. Ne znam što se dogodilo.
Događale su se i gore stvari. -Što to znači?
Zar me nećeš kazniti? -Koja je svrha toga?
Moram priznati, ovo je prilično temeljito.
O, zakopano blago.
Ovo su sigurno kućni filmovi koje mi je slala tvoja mama kad sam se odselio.
Zašto si se odselio?
Bili smo mladi. Premladi. Imali smo velike snove i...
Kakve snove? -Tvoja mama je željela ići na umjetnički faks.
Stvarno? -Da. Nije išla, ali je željela. -Što se dogodilo?
Zato što je zatrudnjela sa mnom.
Nikad nismo požalili što smo te dobili. Bio si samo dobra vijest.
Znam to zato što je jedino požalila što se udala za mene.
Zašto se onda udala za tebe? -Zato što sam zgodan.
Tvoja mama je bila divna. I dalje je. Bili smo zaljubljeni.
I dalje je volim, ali vidiš da...
Ljubav nije dovoljna. Ne nosi te kroz život.
Znači da niste živjeli sretno do kraja života? -Ne, ali takav je život.
Uglavnom postane zbrkano do kraja života. I to je u redu.
Čak sam i ja sretan što si na nju.
Sad mi govoriš što da radim. Razapet sam na sve strane. -Odvedi ga na školovanje.
Hvala ti.
Idem po nešto za jelo. Želiš li nešto, mali? -Ne zovi me "mali."
Pošteno.
Žao mi je, Lizzie.
Tko je bio onaj čovjek u odijelu?
Samo... Ništa.
Što se dogodilo jutros? -Ništa.
U redu je.
Samo sam loše reagirala na lijek.
No pokušat će još jednu stvar. To je lijek koji daje stvarno dobre rezultate.
Zašto ga odmah nisu isprobali? -To je nešto što koristiš
kad druge stvari ne djeluju na način koji oni žele.
Znači li to da je prekasno? -Ne, naravno da ne. -Sigurna si?
Vjerujem u svaku riječ koji izgovorim.
Vjera je pola liječenja.
Vjera u lijek, vjera u budućnost koja dolazi.
Da.
Znaš ono drvo o kojem uvijek pričam? -Da.
Ovaj lijek se pravi od takvog drveća. -Stvarno? -Da.
Ozbiljno? -Čitavo vrijeme smo mogli otići i srušiti ga.
Ali ne to.
To nam je prijatelj.
Gdje si? -Ovdje sam.
Možeš li izliječiti moju mamu? -Ako tvoja majka
može biti izliječena, drvo tise će to napraviti.
Znači li to "da?" -I dalje ne znaš zašto si me pozvao.
Nisam te pozvao. Čak i da jesam, očigledno je bilo zbog moje majke. -Da?
Zašto bih te inače zvao? Da slušam idiotske besmislene priče?
Još nije vrijeme za treću priču. Ali uskoro.
Nakon toga ti ćeš mi ispričati svoju priču, Conore O'Malley.
Ne. Ne, ne ovo! To je samo noćna mora!
Ne, molim te!
To nije moja istina. To je samo noćna mora.
Svejedno, to će se dogoditi nakon treće priče.
Želim znati što će se dogoditi s mojom majkom.
Ne koristi uzalud dragocjeno vrijeme koje imaš. -Čekaj! Kamo ćeš?
Ako si ljekovito drvo onda te trebam da liječiš.
I hoću.
Conore, vratit ću se, obećavam. Doći ćeš u L. A. za Božić.
Ne želim ostaviti mamu samu za Božić. -Lijekovi koje tvoj mama uzima...
Bit će joj bolje od njih. -Ne, Conore, vjerojatno neće. -Hoće!
Ne, to je posljednji pokušaj, sine. -To će je izliječiti, znam to.
To je razlog zašto je došao. Mora biti. -Što je došlo? -Čudovište.
Conore, molim? -Dolazi sedam minuta nakon ponoći.
Prvo sam mislio da je to san, ali uvijek... -Prestani. To je san. Samo to.
Žao mi je što se moraš suočiti s ovim, ali moraš biti hrabar.
Razumiješ?
Hajde.
Idemo.
Vratit ću se čim budem mogao.
Što ako to ne bude dovoljno brzo?
Conore, slušaj... -U redu je. -Što je u redu?
Samo... Ne moraš.
Pogledaj. Vidiš li ga? Možeš li mahnuti?
Vidiš li ga?
Onda ćemo mahati baki.
Bok, bako. Con, možeš li pozdraviti baku i mamu?
Bok, bako. -Bravo.
Mama je čula to puno puta. Jesi li spreman?
Con, sjedni ovdje. Con, vidi.
Bok, bako. -Mama i... -Mama.
Evo ga. Crtamo ti sliku, bako.
I onda zajedno pomiješamo. Koja je to boja? -Smeđa.
To je lijepa blatnjava smeđa. -Ali ovdje imamo smeđu. -Istina.
Vidiš li to? Što je to? Što to predstavlja?
Što je ovo? -Oči. -Oči, tako je.
Život je uvijek u očima.
Ako to savladaš, bit ćeš pravi umjetnik.
Da. Pogledaj.
Ovako crtamo oči zato što ovdje oči hvataju odraz.
Onda ćemo vidjeti život u očima. Vidiš li to?
Ponovi to. To je život.
Ako uzmemo olovku...
I možeš crtati po tome.
Želiš pokušati? Pokaži mi kako to radiš.
Pogledaj, Con.
Ovo mu je kosa, a ovo obrva.
To su oči. Vidi, ovo su mu usta.
To su mu usta. Jako je ljut. Vidiš li to?
Pogledaj.
Zatim počinjemo crtati lice.
I onda... evo našeg čudovišta.
Evo čudovišta. Pogledaj ga.
Polako.
Tako je.
Tako je, dobro.
Danas pišemo 30-minutni ispit sa gradivom iz protekla 2 tjedna.
Ako ste ponovili gradivo, ne bi trebalo biti iznenađenja.
Za trenutak ću vas zamoliti da okrenete stranice.
Nema priče idućih pola sata. Želim potpunu tišinu
zato što ćete koristiti mozak, a ne usta.
30 minuta počevši od sad. Sretno.
Mislim da sam te konačno skužio.
Nakon toliko vremena.
Samo tražiš nekoga da ti rabije glavu.
Ali znaš što? Više nisam taj tip.
Zbogom, O'Malley. Više te ne vidim.
Sad si i ti za mene nevidljiv.
Nadam se da će ti mama ozdraviti.
Zašto ti je toliko trebalo? -Vrijeme je za treću priču.
Bio jednom nevidljivi čovjek kojem je dosadilo da ga nitko ne vidi.
Nije zapravo bio nevidljiv,
samo su se ljudi navikli da ga ne vide.
Jednog dana, nevidljivi čovjek to više nije mogao podnijeti.
Pitao se, ako te nitko ne vidi,
postojiš li uopće?
Što je nevidljivi čovjek napravio? -Pozvao je čudovište.
Ne znam što bih ti rekla, O'Malley.
Smjestio si ga u bolnicu!
Njegovi roditelji prijete tužbom. -To nisam bio ja. -Što si rekao?
To nisam bio ja.
Ja nisam nevidljiv! Nisam nevidljiv!
Ako želiš da te primijete, O'Malley, ovo nije najbolji način! -Nisam nevidljiv!
Čuješ li me?! Nisam nevidljiv!
Pravila škole traže trenutno isključenje.
Ali kako da to napravim ako se smatram učiteljicom?
Vrati se na nastavu. Razgovarat ćemo o tome jednog dana, ali ne danas.
Nećete me kazniti?
Koja je svrha toga?
Dat ću vam primjer emocionalnog blagostanja.
Znate kako je teško nekad reći "ne." I kako je dobar osjećaj
kad napokon skupite snage to reći. Zašto je tako?
Imate li trenutak?
Bok, što je? -Upravo smo primili poziv iz bolnice.
Bojim se da Conorova majka neće preživjeti. Tražili su da dođe tamo.
Ti ne ideš?
Bit ću ovdje.
Što si radio s rukama?
Radi se o razgovoru, zar ne? Svi u zadnje vrijeme žele razgovarati.
Con...
Pogledaj me.
Jutros sam razgovarala s liječnikom.
Novo liječenje ne djeluje.
Ono od drveta tise?
Da.
Kako je moguće da ne djeluje? -Stvari se jako brzo događaju.
Brže nego su mislili. -Kako je moguće da ne djeluje? -Ne znam. -Mora.
Što sad? Koji će biti sljedeći tretman?
Jako mi je žao.
Nikad mi nije bilo više žao zbog ičega u životu.
U redu je što si ljut, Con.
Stvarno jest.
I ja sam prilično ljuta što ti moram reći istinu.
Ali, Con...
Con, slušaš li me?
Jednog dana...
Ako se osvrneš i budeš se osjećao loše zato što si bio toliko ljut
da nisi mogao razgovarati sa mnom, moraš znati da je to bilo u redu.
Da sam znala.
Zato što znam sve što mi moraš reći bez da to izgovoriš.
I ako moraš razbijati stvari,
samo naprijed i razbijaj ih!
Pošteno ih razbij. A ja ću biti tamo, Con.
Željela bih da imam sto godina...
Sto godina koje mogu dati tebi.
Probudi se!
Probudi se! Probudi se!
Briga me koliko je sati! Lagao si! Probudi se!
Probudi se! Probudi se!
Trebam te sad!
Nanosiš sebi još više boli. -Nije uspjelo!
Rekao si da će joj biti bolje od drva tise, ali nije! Ozdravi je!
Conore! Ti si mene pozvao, Conore O'Malley.
Zvao sam te da je spasiš! Da je izliječiš!
Nisam je došao izliječiti. -Jesi! -Došao sam izliječiti tebe!
Mene?! Ne treba mene izliječiti! Koliko puta ti to moram reći?!
Moja majka treba...
Pomozi mi.
Vrijeme je za četvrtu priču.
Ne, molim te! Makni me odavde! -Vrijeme je za tvoju noćnu moru.
Moram se vratiti svojoj majci! -Već je ovdje.
Ne! Mama, bježi odavde!
U redu je. Nemaš se zbog čega brinuti.
Mama, bježi! Molim te, bježi.
Mama!
Conore! -Mama!
Ne! -Conore!
Mama!
Conore! -Mama!
Nemoj me pustiti! -Neću!
Conore! -Mama!
Mama! -Conore!
Mama, ne!
Mama, ne! -Conore.
Mama!
Ne!
Conore! -Ovo je četvrta priča. -Idi po pomoć!
Ovo je istina o Conoru O'Malleyju. -Mama! Ne!
Conore! -Mama! -Ovo je tvoja noćna mora! -Mama!
Mama!
Spasi me.
Conore. -Mama!
Mama!
U ovom trenutku se probudim.
Uvijek se probudim u ovom trenutku. -Priča još nije ispričana.
Vodi me odavde, moram vidjeti svoju mamu! -Više nije ovdje, Conore.
Pala je. Više je nisam mogao držati. -Conore!
Reci istinu. -Ne!
Moraš reći istinu ili nikad nećeš napustiti ovo mjesto. -Koju istinu?
Ne znam o čemu pričaš! -Moraš mi ispričati četvrtu priču!
Moraš mi ispričati svoju noćnu moru prije nego bude prekasno. -Ne! -Da!
Reci mi, Conore. Reci mi istinu. -Ubit će me ako to napravim!
Ubit će te ako ne budeš! -Ne! -Govori istinu!
Ne! -Istinu, Conore O'Malley. Reci mi istinu, dečko! -Ne!
Govori istinu! -Ne! -Govori istinu! -Ne!
Reci istinu, dečko! -Želim da to završi!
Ne mogu podnijeti činjenicu da ćeš ti otići.
Želim da to završi. Pustio sam je da padne. Pustio sam je da umre.
To je bilo hrabro, Conore.
Napokon si to rekao.
Zašto nije mene ubilo?
Zaslužujem kaznu. Zaslužujem najgore.
Zaslužuješ li?
Oduvijek sam znao da se neće izvući.
Stalno mi je govorila da joj je bolje.
Zato što sam to želio čuti. I vjerovao sam joj.
Ali nisam.
Počeo sam razmišljati koliko želim da to bude gotovo.
Nisam... Nisam mogao podnijeti kako ću se osjećati zbog toga.
Dio tebe je želio da to završi makar to značilo da ćeš je izgubiti.
Pustio sam je.
Mogao sam je duže držati,
ali sam je uvijek puštao.
I to je tvoja istina, Conore O'Malley.
Ali ne želim da to bude istina. Ovo je zapravo.
Sad će umrijeti, a ja sam kriv za to. -A to uopće nije istina.
Samo si želio da bol završi, tvoja bol.
To je najljudskija želja koja postoji. -Ali nisam to mislio.
Jesi, ali i nisi.
Kako oboje može biti točno? -Kako princ može biti ubojica, a da ga vole njegovi
ljudi? Kako Apotekar može imati zao temperament, ali pravilno razmišljati?
Kako nevidljivi ljudi mogu postati usamljeniji tako što budu viđeni?
Ne znam. Tvoje priče mi nisu imale smisla.
Zato što su ljudi komplicirane zvijeri. Vjeruješ u utješne laže,
ali znaš da bolna istina čini te laže potrebnima.
Na kraju, Conore, nije važno što ti misliš.
Jedino je važno ono što činiš.
Što onda da radim? -Ono što si sad napravio. Govori istinu.
To je sve? -Misliš da je to lako? Radije bi umro nego da govoriš istinu.
Jako sam umoran. Umoran od svega ovoga.
Onda spavaj. Ima vremena. -Siguran si? Moram vidjeti mamu.
Oboje ćemo je vidjeti večeras. -Hoćeš li doći? -Hoću.
To će biti zadnji koraci moje šetnje.
Kako četvrta priča završava?
Spavaj.
Spavaj. Spavaj.
Hvala Bogu. Conore!
Skoro sam poludjela pokušavajući te pronaći.
To je nešto što sam morao napraviti. -Nema vremena. Odmah moramo krenuti.
Prokletstvo!
Bako.
Žao mi je.
Zbog sobe i zbog svega.
Nije važno.
Znaš, Conore, nas dvoje...
Ne odgovaramo si najbolje, zar ne?
Ne. Izgleda da ne. -I meni se tako čini.
Ali morat ćemo učiti.
Znam. -Znaš, zar ne? Naravno da znaš.
Ali imamo jednu zajedničku stvar.
Tvoju mamu.
To imamo zajedničko.
U redu je. Vidim da ste ga pronašli.
Hvala ti.
Bok, dušo.
Mama? -Tu sam. Tu sam. Osjetiš li moju ruku?
I Conor je tu. -Zaista? -Da.
Conore.
Ovo je kraj priče.
Bojim se. -Naravno da se bojiš.
Bit će teško, i više od toga.
Ali izdržat ćeš to, Conore O'Malley.
Ostat ćeš? -Bit ću tu.
Što da radim?
Preostalo je samo da kažeš najjednostavniju istinu.
Ne želim da odeš. -Znam, dušo.
Ne želim da odeš.
Kako završava četvrta priča? -Završava tako što dječak čvrsto grli svoju majku.
I time je konačno može pustiti.
Conore.
Ovo je sad tvoja soba. Pripremila sam je.
Hvala ti.
Preveo: x200sx BluRay timestamp: mauroe
Preuzeto sa www.titlovi.com