www.titlovi.com
Ne želim da vam oduzimam mnogo vremena...
Ali... ubiću se.
Mislila sam da bi neko trebalo da zna. Ne znam kako to ide.
Verovatno ću skočiti sa nadvožnjaka pred šleper, pa...
Ili pred kamion. Ne autobus. Neću da budem skot, da ljudi gledaju.
Mora da bude nešto veliko. Toliko veliko da će samo...
Gotovo. Ubio me. Pomračenje.
Ako me samo bude osakatio, i budem ono... kako će to nekom da koristi?
Moraću da nađem medicinsku sestru da me uguši. Kako da dođem do toga ako sam...
Batalimo sitnice. Mislila sam da neka odrasla osoba... treba da zna.
Treba sve ovo svariti, Nejdin. Voleo bih da znam šta da kažem.
Zapravo, i ja sam upravo radio na svom oproštajnom pismu.
"Dragi svi... Kao što neki od vas znaju,
imam kratkih 32 minuta sreće u školskom danu za vreme ručka,
koji iznova i iznova izjeda ista...
Izrazito loše obučena učenica, i konačno pomislih, znate šta?
Rađe bih imao mračno, prazno ništavilo.
Zaista bih. Zvuči... opuštajuće.
Uživajte u životu bez mene, govnari."
Sigurno ćete dobiti otkaz kad to budem uradila!
Nije sigurno, ali mogu da maštam.
Da počnem od početka. Negde oko drugog razreda došla sam do spoznaje.
Postoji dva tipa ljudi na ovom svetu.
Ljudi koji zrače samopouzdanjem i spontano briljiraju u životu...
Da! Da! -I ljudi koji se nadaju da će svi ovi umreti u velikoj eksploziji.
Nejdin sa 7 godina... -Razbucaj ih, mali.
Moj brat Darijan je bio pobednik od prvog dana, sa milion obožavalaca.
Ćao! -Najveći od svih... moja majka.
Ćao, dušo! -Pazite ovo.
Dobro, šefovice, vidimo se večeras!
Nejdin, nećemo ponovo da prolazimo kroz ovo.
Obećala si. Izlazi iz kola.
Pa, to je to.
Može se reći da moja majka i ja nismo bile baš slične.
Ne!
Jedina osoba koja je mogla da izađe na kraj sa nama... bio je moj tata.
Tata je imao skoro nemoguć zadatak...
Morao je da se maltretira sa obema.
U redu, ovako... Znam da deca mogu biti zlobna.
Ali, ako ti se ukaže prilika, prdni im u ranac.
Volela bih da si mali.
Tako bih imala bar jednu osobu sa kojom bih ručala.
Umesto toga, najviše pažnje u školi dobijala sam od ove tri.
Tebe niko ne voli. Očajna si i dobićeš sidu.
Ovamo! Trči! -Moje detinjstvo postalo je jedan zapaljeni kontejner,
i nisam više mogla podneti ni sekund ove nepodnošljive, jezive noćne more...
Izvini.
I onda, iz vedra neba, pojavio se anđeo.
Možeš li da se pomeriš, molim te?
Bila je obučena kao mali, stariji gospodin.
A dah joj je mirisao na bombonice.
Hoćeš da ga pridržiš? Ali, nemoj da ga zgnječiš.
Zdravo, mali. -Ako hoćeš, možeš da budeš njegova druga mama.
Stvarno? Biću tvoja druga mama i mnogo ću brinuti o tebi.
Dva sata kasnije slučajno sam ga udavila u svojoj pernici.
Ali, konačno sam sklopila prvo prijateljstvo.
Jedna drugoj pričale smo ono što smo mislile da nikad nećemo izreći naglas.
Jednom se dugme na dedinoj pidžami slučajno otvorilo,
videla sam njegovu pišu i baš sam se rastužila.
Moja mama mora da popije lek ili će da se uznemiri i pretera sa kupovinom.
To je istina.
Ispostavilo se i da Kristin život nije savršen.
Odlazim, jasno? -Šta sam ja, tvoja majka? Treba da čuvam...
Ali, zajedno smo prošle kroz to.
Da se igramo sa ovim. Možemo i sa gospodinom Pingvinom.
Narednih par godina, sve je bilo magično.
I onda, desilo se neviđeno jebeno sranje.
Nejdin sa 13 godina... -O, Bože. Znala sam.
To je samo kosa. Nije toliko loše. Možeš da je pustiš da izraste.
Jesi li uopšte tamo? -Sklanjajte se. Moram da pišam.
Darijan je u međuvremenu postao još zgodniji,
i skot je bio vrlo svestan toga.
To veče sam otišla sa tatom po čizburgere.
Šta ja imam što valja? Reci mi. Šta sam ikad imala?
Imaš mnogo toga. Imaš ljubav. Imaš moju ljubav.
Uskoro ćeš imati i čizburgere. Vidi, vidi!
Nisam li ti rekao? Čizburgeri.
Hoćeš pomfrit? -Nego šta.
'Ej, to je Bili Džoel. On se ne preskače.
Tata? -Ja...
Tata, jesi li dobro? Tata! Tata!
Neću vas deprimirati detaljima.
Pa... Recimo samo da je narednih par godina bilo kompletno sranje.
Najdin sa 17 godina... -O, Bože...
Osim jednog dela. Imala sam Kristu.
Ovo je prošli petak. Pogledajte me, bila sam dobro raspoložena.
Ja volim spojlere. -Ne. -Da. To znači da ne moraš da gledaš.
Onda znam i da nastavljam sa svojim životom. -Daću ti naznaku.
Znala sam! Znala sam. Venčali su se.
Bože, iz popravnog doma je izašao još zgodniji.
Zaboravila sam da ti kažem nešto. Sad radi u Petlendu.
Treba da odem tamo i kažem, fazon:
"Izvini, gde su sijamske ribice? I, možeš li da staviš svoj penis u mene?"
Ne ti. -Zamisli da to stvarno uradiš. Da izgubiš nevinost u Petlendu.
Mislim da bi bilo fino. Tropske ribice nas posmatraju. Duhovna priča skroz.
Bože... Pogledaj molim te kakvu kretensku majicu nosi moj brat.
Vide mu se bradavice. -Kako ne shvata da to samo vrišti:
"Imam više kompleksa o izgledu nego devojke." -Koliko vežba sad?
To je opsesivno-kompulzivni poremećaj.
Trebalo je da vidiš. Histerisao je jer mama više neće da mu kupuje kreatin
zato što može da sjebe bubrege.
Bila sam u fazonu: "Znam, Darijane, znam.
Šta mama očekuje, da osvajaš ljude svojom ličnošću?"
Zdravo. Čisto informativno, ali juče dok ste držali čas bili ste u fazonu:
"Bla, bla, bla, onda se Sever otcepio od Unije..."
Hteli ste da kažete "Jug" ali ste rekli suštu suprotnost.
Nisam htela da dignem ruku i, ono, "Izvin'te, ovi klinci se daju zbuniti."
Mislila sam da želite da znate.
Super si to uhvatila. -Hvala.
Znam da je to bila duga lekcija, i verovatno se ne sećaš,
ali, da li je bio neki trenutak tokom nje da si pomislila,
"Bogo moj, pitam se kako li je to da imaš život?"
Ne. Ne, suviše sam bila koncentrisana na to kako otaljavate ceo čas.
Razumem. Ali, znaj da još uvek nisam prestao da se nadam. Ne još. -Dobro.
Ćao. -Ćao.
Sviđa mi se tvoj duks. Baš je lep. -Hvala.
Gde si ga uzela? Džemper... Duks.
Ja... Ovaj... Ne znam. Ne sećam se.
Laganica. Da. -Da...
Ne znam odakle mi to, ali... -Kako se zove? -Ervin Kim.
Ne poznajem ga. Ti bi se oduševila. Presladak je.
Hoćeš da se smuvaš sa njim? -Ne, nije tako. Patetično je sladak.
Recimo da želim da ga vodim sa sobom u nosiljci za bebe.
Super, super! Uhvatila sam te. Baš mi je drago.
Je l' vam se sviđa haljina? Je l' izgleda loše? Čini mi se da je loša.
Nekako je pufnasta, i... Ne znam. Da li mi ruke izgledaju loše?
Ne. -Ne zvučiš preterano uverljivo i činiš me nervoznom, Nejdin.
Tvoje nadlaktice oduzimaju dah. -Gde ideš? -U poslednji je čas,
ali Brent me je pozvao, onaj zubar,
i pitao da li hoću da idem u Manzanitu za vikend,
pa pomislih, znate šta? Zaslužujem da povremeno budem malo sebična, pa...
Je l' to jedan od onih tipova sa nađipara.com? -Da.
Ostani koliko god želiš. -Baš si duhovita. Vraćam se u nedelju.
U redu. Taman na vreme da vas iznenadim.
Pokušala sam da zovem Darijana, ali je sigurno u onoj studijskoj grupi.
Mogu... Reći ću mu ja. -Budi dobra!
Šta je? -Tražim pravo! -Šta?
Pravo, pravo, pravo! -Šta pričaš?
Mama se jebe sa zubarom u Manzaniti dva dana, tražim pravo na kuću. -Fuj. -Ćao!
Stvarno si bolesna što to tako kažeš.
Mamine sise zveckaju po faci zubara. Vidi to, Darijane.
Vidi mamine sisice po licu zubara.
Biće oduševljen što imaš sve zube u vilici.
To bi trebalo da je dovoljno. -Da!
Nema šanse. -Gde ideš?
Darijane!
'Ajde! -Darijane!
Treba da isteraš sve one ljude iz bazena.
Izvinite! Morate da idete! Ćao, ćao! -Niko te ne sluša.
Rekao si da ćeš da piješ tek posle fudbala. Poklekao si, nesrećo!
Brate, ne pijem. Ovo je đus, genije. Koliko je pijana?
Popila sam jedno piće, u redu? Izbaci drugare iz bazena. -Ne.
Dobro, onda ću da zovem pandure. -Sad si odsečena. Hajdemo gore.
Izvini, zovem pandure. -'Alo, ti si retardirana.
Ne, hajde... I dalje pozivam. Halo? Operater?
Možete li da mi pomognete? Brat me povređuje u zabranjenoj rupici.
Zašto sam tako groteskna?
Kako to da me gotiviš? Šta ti fali? -Prekini.
Ja samu sebe ne gotivim.
Juče sam čula svoj glas u glasovnoj poruci, zvučao je u fazonu
"Kako neko može da podnese da te sluša?" -Pijana si sad, u redu?
Mrzim kako izgledam dok pričam ili žvaćem žvaku.
Nemoj da mi dozvoliš da žvaćem žvaku, važi? Ne daj mi da žvaćem žvaku.
Onda mi je nešto najgore palo na pamet.
Moram da provedem ostatak života sa sobom.
Hajmo u tvoju sobu. Zar ne želiš sutra da se probudiš u svom krevetu?
Zar ne želiš to? Ne želiš da spavaš ovde. Hajde, Nejdin.
Ima li još aspirina negde? -Možda. Pokušaj tamo... u onom čudu.
Ne moraš. -U redu je, ići će brže, tako da...
U redu. -Šta se desilo?
Neko je pustio Bakstera unutra i on se ispišao.
Da mi učiniš još jednu brzinsku uslugu? Dodaj mi onaj ubrus.
Vrh. Možeš i da počistiš ovaj pseći urin. -Da, važi.
O, Bože! Bože! Šta koji kurac?!
Izlazi... Napolje iz moje sobe! Prekini da gledaš! Izlazi napolje!
Ne znam. Ne znam. Ne...
Kunem se da ne znam šta se desilo. Ne znam ni kako se desilo.
Bilo je... Ne znam. Žao mi je. Mnogo mi je žao.
Jesi li dobro?
Samo... Samo razmišljam.
Ok, vidimo se. -Nejdin, ne možeš da odeš bez reči. Nejdin.
Ti si moja najbolja drugarica i volim te. Nisi ti kriva.
Gadiš mi se. -Baš lepo.
Pusti neke nesrećne brčiće, perverznjaku,
i kloni se mojih drugarica, jasno? -Jesi li to upotrebila množinu?
Glava ti je prevelika za telo.
Izgledaš presmešno. To nikad nećeš moći da popraviš.
Gospodine Bruner.
Nisam stigla da uradim domaći sinoć jer...
Ne znam da li znate, moj tata je preminuo.
Bilo je vrlo teško da radim bilo šta.
Datum smrti? -Molim?
Kad... Kad je preminuo? -2011.
Da, kod mene godinu dana traje izvlačenje na smrt i umiranje.
Jeste li ozbiljni? -Biće još prilika.
Baba i deda ne mogu živeti zauvek.
Sedi. U redu, društvo. Mladi gospodin Linkoln.
Uživajte.
Kakav ti je bio vikend?
Bio je... Ispod proseka.
Da. -U redu.
Kako si ti proveo vikend? -Ja... Igrao sam golf.
Mislim, kao mini. Kao mini... mini golf.
Kao... Ne znam zašto sam to uradio. Podići ću je. Ali, da.
U Timovom zabavnom parku? -Da. -Baš volim to mesto.
Mogli bismo da odemo nekad. -Da, mogli bi. Ali, ono... sa grupom ljudi.
Mislim... sa nekoliko... ljudi.
Tako je... Ne, nego... Ili, samo... nas dvoje.
Kao, samo samo nas dvoje? -Da, znaš... Ili, da. Ili grupa ljudi.
Da, grupa. -Mislim da bi to bilo... strava. -Mnogo zabavnije. -Da.
Stići ću vas. -Važi, brate. -Vidimo se kasnije.
Zdravo. -Ćao.
Vidi, samo... Hteo sam da ti kažem da...
Ti si drugarica moje sestre, i ono što se desilo pre neku noć, znaš...
Da. Hvala ti. -Bilo je baš čudno. -Da, bilo je baš...
Žao mi je. -Meni je žao. -Ja sam kriv. Bilo je...
Uglavnom... -Da. -Strava. Vidimo se...
Kod nas, ili... -U kraju. -U kraju. 'Ej, ovaj...
Baš sam se dobro proveo sa tobom. -Takođe.
Izvini. Izvini. Izvini.
Izvini.
Sve je u redu.
Nastavi. -Dobro, to je bilo istripovano.
To je... Previše istripovano uraditi tako nešto.
Šta hoćeš da uradim, Nejdin?
Hoću da razmisliš o tome koliko je ovo usrano za mene.
Znam. -Šta da sam ja to tebi učinila?
Šta ako... Šta ako... Šta ako bi mi se dopao tvoj tata?
Šta ako bih izdrkala tvom tati?
Jao, Luise, izgledaš tako seksi sa tim pojasom.
Krista, stigla si kući ranije! -Dobro. -Zašto, zašto, zašto ti se sviđa?
Ne znam. -Da, znaš. Znaš.
To je tipično za devojke. Spanđate se i sad si se kao emotivno vezala?
Ne. -Jesi li možda nesvesno ljuta na mene pa je ovo neka osveta?
Nejdin... -Da li si nesvesno ljuta na sebe pa je ovo neko samokažnjavanje?
Ako se o tome radi, onda... -Hoćeš, molim te, prestati da pričaš?
Izluđuješ me.
Molim te. -Izvini. Izvini.
Pozvao me je na žurku u petak, i želim da pođeš sa nama.
Znači, ti ideš sa njim a ja se šlepam za vama? -Da. Hoćeš li?
Moram da vidim da li ću biti tu. -Da. Važi.
Hvala što si pošla. -Šta? Ne, ne. Sjajno se provodim.
Vidi ovo! Možda kasnije možete da se kresnete na travnjaku.
Molim te, ponašaj se, Nejdin. -Popuši par kurčeva, Darijane.
Jelen pivo za tebe. Želim da te upoznam sa nekim ljudima.
Šta ima? Ovo je Krista. -Ćao.
Ja sam Šenon. Prošle godine smo imale zajedno časove hemije, je l' da?
Da. Drago mi je što smo se i zvanično upoznale.
Super ti je garderoba. Baš je lepa. -Hvala ti.
Oduševljena sam tom čipkom. -Hvala. Hoćeš da igramo beer pong?
Da, baš bih volela. Ne poznajem mnogo ljudi ovde, ali...
Upoznaćeš ih. To je odličan način da se probije led. Važi? -Ćao.
Mislim da ću da igram beer pong sa njima. -Hajde, dođi.
Da, novi igrač! -Pij, pij, pij, pij!
Ne ponašaj se tako retardirano.
Bože, zašto si tako čudna?
Dobro se provedi. Opusti se.
Opusti se, dobro se provedi. Razgovaraj sa ljudima.
U redu? Da, strava. Savršeno. Uradiću to.
To su dve čaše! Uspela si! Unutra je! Dve čaše!
Je l' u redu da sednem ovde? -Da.
Zabavljaš se? -Osećam se odlično. -Poštujem to.
Jesi li ti sestra Darijana Franklina?
Da. -Je l' gledaš onlajn filmove i serije nekad?
Ponekad. -Ima jedan stari film koji stalno može da se gleda.
Igraju Arnold Švarceneger i onaj mali ćelavi lik iz "Uvek je sunčano"?
Da, igraju braću blizance samo što je Arnold visok i nagruvan,
a drugi lik je mali i sav smešan. -Da. -Blizanci!
Da. -Obožavam taj film. -Odličan je. -Obožavam ga.
Ti i tvoj brat me podsećate na njega.
Ćao. -Moraš da dođeš po mene.
Kako je bilo? -Bilo je... Verovatno jedna od najgorih noći u životu.
Nećeš verovati kakvo sam veče imala.
Izvini, očajno izgledam.
Šta se desilo? -Jao... Dakle, zubar.
Bila sam kući večeras i opuštala se uz čašu vina,
kad mi je stigao mejl... od njegove žene.
Htela sam da zovem dr Hila sva histerična, ali pomislih "Ne, Mona,
sa ovim ćeš sama izaći na kraj.
Od 2011. sve radiš sama. I ovo ćeš moći da izguraš sama."
Bože, osećam se kao neviđeni gubitnik. -Nisi gubitnik.
Tako se osećam. -Nisi gubitnik, mama.
Ti si... Privlačna si. Dekoracija ti ide odlično.
Obrve te čine vrlo marljivom. Čak i da je to među vama uspelo.
"Jesi li čistila zube koncem? Bolest desni je tihi ubica, Mona."
Znaš li šta ću da radim večeras? -Šta? -Hoću da odem kući,
sredim kosu, savršeno udesim lice šminkom i obučem najbolju haljinu...
Onda ću sve to da skinem i odem na spavanje. -Lud provod.
Nik, poslala sam ti zahtev za prijateljstvo pre nekog vremena.
Možda si ga preskočio,
a ponekad se desi greška pa Fejsbuk ne pošalje mejl,
pa sam mislila da... Da...
Da te obavestim. O, Bože.
Patetična si do besvesti.
Halo? -Ćao, ovde Nejdin sa časova istorije.
Šta... Šta radiš sad? -Ćao. Ja...
Upravo sam... Ćao. -Ćao. Jesi li dobro?
Da. -Ja sam super. Kako si to? Dobro? -Super. -Strava.
Sve dobro? Šta ima? -Da. -Izvini, ne prestajem da pričam. Ja ne...
Kako si? Jesi dobro? Sve u redu?
Timov zabavni park radi do kasno večeras. Hoćeš da se nađemo tamo?
Otkud to da su otkazali žurku?
Pod "otkazanom" više mislim na to da sam zbrisala.
Kapiram. -Uzgred, hvala na vožnji.
Nemam položeno jer sam u fazonu "zašto me drugi ne bi vozili".
Ljudi su toliko opterećeni time da sve mogu da rade za sebe.
To je bila fora. Pala sam na testovima. -Opa, zdravo.
Javi se slobodno. -Neka, u redu je.
Gledaj, nema reda za panoramu.
Reci mi nešto što ne znam o tebi, Ervine. -Ja... -Tvoje nade i snovi?
Povedi me u obilazak tvoje psihe. -Ne znam.
Valjda sam samo prosečan tip... valjda. -Da.
Ali, da moraš da proširiš malo taj odgovor za dva minuta vožnje...
Dobro. Pa... -Kakvi su ti roditelji? -Moj... -Čekaj. Da probam da pogodim.
Da probam da li sam vidovita. -Važi. -Mama te smara za ocene i sviranje
instrumenta. Pravi sjajan sendvič sa jajima jer dugo ima restoran u centru.
Tvoj tata... tih, grub, nije u stanju da kaže "volim te".
Ali, zbog njegovog stoičkog držanja ti... znaš da brine.
Nadam se da ništa nije rasistički, ali sad mislim da je sve.
Ne, nimalo rasistički. Dobra si. Da.
'Alo! Šta to... Bože! -Izvini. Je l' bio... loš trenutak?
Mislio sam da je dobar trenutak. Na panorami smo, a ti si uzrujana.
Pokušavam da te utešim. Je l' to čudno? -Treba da izađemo.
Treba da izađemo. -Da. To je bilo... -Izvinite! Možemo da siđemo? -Ervine.
Molim vas, možemo li... Možete li da prekinete jebenu vožnju?
Možete li da ga zaustavite?
Izvini za... Nisam hteo da podižem ton. -Bože, Ervine.
Čekaj, čekaj! Šta?! -Dobro.
Uspeo si. To je... Tvoja zasluga. -Uspeli smo!
Jebote. Niko nije video. Dobri smo. Bežimo odavde.
Ovo je bilo super veče. Izvini što sam odlepila na panorami. -Ne...
Moj tajming je bio bizaran. -Prolazim kroz usran period. Duga priča.
Žao mi je što prolaziš kroz nešto.
Ti si super momak, Ervine. Ozbiljna sam.
Pogledam te i vidim jednog zaista, zaista...
Zaista starog čoveka. -Starog? -Dajem ti kompliment.
Ja... Vidim jednog finog, nežnog, mudrog starog čoveka
u staračkom domu, smeštenog u invalidska kolica.
Hvala ti.
Ćao. -Ćao.
Znam da si ljuta na mene jer misliš da sam te otkačila zbog beer ponga, i...
Nisam rekla da sam ljuta.
U redu. Pa, znam da jesi, i... Nejdin.
Želiš li da znaš kakvo zapažanje sam stekla ovog vikenda? -Naravno.
"Bože, Šenon, super ti je garderoba, baš je lepa! Oduševljena sam."
Da. Dobro. -A mene si odbacila? Osobu koja je uz tebe od drugog razreda,
koja je sa tobom prošla kroz sve? Znaš šta? Nema veze, jer će te kretene
boleti dupe za tebe kad te Darijan bude otkačio zbog neke zgodnije ribe.
Ništa ti ne znaš, Nejdin.
Baš je sranje čuti tako nešto. Žao mi je, ali to će se desiti.
Ne, žao mi je. Neće se desiti,
jer me je tvoj brat pitao da mu budem devojka a i pratilja na maturi u maju.
Ne. -Da, jeste. Upravo me je to pitao.
Ne može. Ne možeš imati oboje. Ja ili on. Izaberi.
Ne. Ja... Neću da biram. -Ja ili on. Hoćeš li njega ili mene? -Nejdin.
Zašto ne možeš da izgovoriš moje ime? -Ne, ja... -On ili ja? -Neću da biram.
Znaš šta? Onda smo završile. Završile smo.
U redu.
O, Bože...
Nejdin?
Nejdin. Probudi se.
Imala si operaciju mozga. Uspela je. Učinili su te umiljatom i prijatnom.
To je čisto sanjarenje.
Zvonilo je. Odlazi, molim te.
Da. Znaš šta? Ignoriši je. Ona je... Zovem te kasnije. Ćao.
Ne želim da slušam o tome. Rešite to između sebe.
Za nekoliko nedelja će biti četiri godine od tatine smrti.
Na povratku kući vratilo mi se jedno sećanje.
Bilo je te večeri... Kad se sve desilo.
Otišla sam do kupatila i videla te... da plačeš kao kiša.
Toliko si plakao da ti je jastuk bio natopljen.
To me je tako rastužilo.
Ustala sam i otišla do svoje sobe i uzela... svoj jastuk.
Onaj mokar sam uzela za sebe.
Volela bih da ti mene voliš toliko.
Kretenčino.
Ne. Ne. Tako si sjebana što pominješ tu priču. Sjebana si skroz!
Shvataš li koliko si bolesna u mozgu kad to pominješ?
Žao mi je što osećaš krivicu jer ceo život brineš samo za sebe.
Da. Baš je u tome stvar. -Suoči se sa istinom. Opsednut si sobom!
Jao, Bože. -Tvoja studentska kartica na frižideru izgleda kao da imaš 5 godina!
"'Ej, ljudi! Ljudi, pogledajte! Kakio sam u veliku šolju!"
Bože! Znaš li kakav je osećaj voleti drugo ljudsko biće?
Brate... Koliko samo dramiš.
U redu? Život nekad nije fer, Nejdin. Pomiri se s tim!
Kunem ti se Bogom... Kunem ti se, ubiću te!
Smiri se, bre! -Svi to znaju! -Prekinite!
Šta je sa vama? -Ja...
Znam o čemu se radi. -Ne znaš.
Da, znam. Krista i Darijan su... nešto.
Vas dvoje mislite da ne znam neke stvari, ali ipak ih znam.
Odlazim. -Ne! Gde ćeš? -U terapeutsku šetnju. -Vraćaj se ovamo!
Bože! Darijane... -Ne brini za to.
Mogu li da ti postavim pitanje?
Da li je to vredno pretvaranja kuće u ratnu zonu?
Šta treba da kažem na to? -Samo... Samo ti postavljam pitanje.
Ne pravim ja kuću u ratnu zonu, mama, nego ona. Što ne pričaš sa njom?
Zato što me ona ne sluša. Ti me slušaš.
Učinićeš pravu stvar. Znam da hoćeš.
Pogledaj samo taj napitak koji pripremaš. -Hoćeš jedan?
Šta sam učinila da stvorim tako savršeno dete?
Možeš li da mi kažeš gde stoje kutije sa peskom za mačke?
Mislim da je u osmici.
Ti ideš u Lejkvud, zar ne? -Ponekad.
Viđala sam te. Samo nismo nikad... pričali.
Druga godina? -Prva.
Ja ne... Ne treba mi kutija sa peskom. Ja samo...
Ne znam zašto sam to rekla. Ja i nemam mačku.
Znam samo da mnogo kenjaju... -Sviđaju mi se tvoje cipele.
Moram da idem. -Dobro...
Posmatraj sa vedrije strane.
Možda se venčaju, onda će moja najbolja drugarica
postati deo moje porodice. -Od velike si pomoći. Hvala.
Nervira me što te više ne vozi. Pričaću sa njom o tome. -Nećeš!
Ne mogu da te vozim svako jutro. Kasno se uključim na autoput i kasnim 40min.
Ako to uradiš, ja ću tebi učiniti nešto jednako užasno.
Reći ću svima sa Fejsbuka da se štipaš za bradavice. Šta kažeš?
Reci mi šta želiš da čuješ i izgovoriću to. -Mama.
Mama... -Želim da učinim da se osećaš bolje.
Šta treba da kažem da bih učinila to? -Ne znam.
Reći ću ti šta ja radim kad se loše osećam.
Ućutim se i umirim. I kažem sebi...
Svako na ovom svetu je bedan i prazan kao ja.
Samo se bolje pretvaraju.
Pokušaj to nekad. Možda ti donese malo mira.
Znate li gde je Ervin Kim?
Mislim da se nekad mota ovuda. -Da, radi na svom projektu za SFF.
SF šta? -Studentski festival filma?
Tako je. -Da. -SFF.
Zdravo, moram da popričam sa vama u vezi domaćeg.
Ne moram da pričam sa vama o domaćem. Slagala sam.
Uživate li u mom društvu? -Ti si jedno pravo zadovoljstvo.
Nikad mi niste rekli da li imate ženu.
Treba da se zabavljate sa mojom majkom.
Ispostavilo se da je njen poslednji dečko perverznjak sa interneta.
Ona je osetljiva duša, baš je... "jao, spasi me".
Muškarci to vole, zar ne? Jer, na kraju dana, svi žele da...
Žele da budu heroj. Svi žele da se osete važnim u životu.
U stvari, ma koliko bili važni, uvek će postojati neko još važniji.
Ljudi pridaju ogromnu pažnju tome. Jao, ne, bolji su od mene.
Mislim, Bože, ne shvataju da nije bitno biti važan.
Radi se o samopouzdanju. Kad ono uđe na vrata, pobeđuje apsolutno svaki put.
Nije važno da li je pravo ili izvučeno na jedvite jade.
Ljudi su glupi. Ne znaju razliku.
Znate šta? Nastaviću i reći vam razlog što ručam sa vama danas.
Vidite, ja... Trenutno nemam nijednog prijatelja.
Da budem potpuno iskrena prema vama, i nisam nešto zainteresovana.
Uopšte. Moja cela generacija je samo grupa debila.
Bukvalno dobiju napad ako im na trenutak uzmete telefon.
Ne mogu da komuniciraju bez emotikona.
Zaista misle da svet želi da zna da "jedu takose"!
Znak uzvika. Smajli, smajli, smajli... kao da nas boli dupe za to.
Ja sam stara duša.
Volim staru muziku, stare filmove, čak i stare ljude.
Zaključak je da nemam apsolutno ništa zajedničko sa tim ljudima,
i oni nemaju ništa zajedničko sa mnom.
Nejdin. -Makse...
Možda... se nikom ne dopadaš.
Vi ste skot. Možda se vi nikome ne dopadate?
Uvek ste... uvek ste očajno raspoloženi. Užasan ste profesor.
Nimalo truda ne ulažete u ono što radite.
Nema šanse da ste ponosni na to. Pogledajte se. Pogledajte...
Ništa ne radite. Pogledajte svoju kosu. Čak ni...
Ne sređujete kosu jer je i nemate. Ćelavi ste.
Znate šta? Znate li zašto niste oženjeni?
Ćelavi muškarci su užasni i ogavni, naročito oni
koji zarađuju 45.000 dolara godišnje.
Šta je?
Radim ovaj posao 23 godine, i...
Ti si prva osoba koja je potcenila moju platu.
To je učinilo da se osećam dobro. Mislim, taj... Taj deo.
Šta to radite? -Dajem ti pola svog kolača.
Zašto? -Da bi se bolje osećala. Zaboga.
Čik pogodi.
Ti si moja omiljena učenica. Da li je to od pomoći?
Jesam li stvarno vaša omiljena učenica?
Učinilo se kao prava stvar koja treba da se kaže.
Nisam mislila da ste skroz ćelavi, uzgred.
I pametno je to što radite. Vi nekako... Nekako, znate...
Ne znam. Da li je malo natapirate? Malo date po volumenu?
Drago mi je što si se vratila nazad i pospremila taj nered.
Definitivno je učinilo da se osećam bolje.
Pas je dobar, ali pravi takmičar je hipno-žaba.
Ne, ne. -Ozbiljan sam. Stalno vežbam te korake.
Ćao. -Ćao. Čujem da si me tražila za vreme ručka.
Da. Ne mogu da pričam sad. -Dobro. Dobio sam... u redu.
Halo? -Izvini. Popila sam neki lek.
Pozvaću te kad krene da deluje. -Čekaj, šta nije u redu?
Jesi li bolesna? -Ne, dobro sam. Ne.
Lek. Kao... Fazon, antidepresivi, kako god.
Dobila sam ih kad mi je tata umro. Pila sam ih samo mesec dana.
Ljudi ih stalno piju. To je skroz normalno.
Da li odjednom misliš da sam patetična? -Ne. Ne, mislim...
Mislim da si savršeno u redu. Ozbiljno.
Da li imaš... Je l' imaš bazen? -Da. -Mogu li da dođem da plivam?
Mogu da plivam u svom, samo znam da se ne bih opustila. -Da.
Imam peškire. Spremni smo. Mladi smo, super smo.
Dobro, super. -Poslaću ti adresu.
Vidimo se uskoro. -Važi.
Da, da, da!
Ćao. -Zaboga, Ervine, bila bih ljubaznija prema tebi.
Volela bih da u mojoj kadi može da bude ovako vruće.
Zašto mi nisi rekao da si bogat?
Mislio sam da jesam. Uvek hoću da kažem svima. -Šta?
Nisi mi rekao ni da učestvuješ na filmskom festivalu.
Ništa mi nisi rekao, Ervine.
Možda i bih da mogu da dođem do reči.
Stvarno mnogo pričam? -Da.
Sad ću da se udavim. Zbogom. -Ćao.
Hvala što si mi dozvolio da dođem.
Drago mi je što jesi.
Hoćeš da imamo seks sad?
Može... -Šalim se. Samo sam...
Znao si da sam... Glumila sam scenu iz filma.
Je l' osetiš potrebu da uradiš to? Tu je vodopad.
Romantika na sve strane. -Naravno. Da, tako je.
Izvini. Ja sam... -Kako god.
Šta je, sad si ljut? Nema ljutnje. Pre sekund si hteo da se seksamo.
Takve stvari se ne govore muškarcu. -Muškarcu, je li?
Ervine, vrati se... Šta to radiš?
Pritisnućeš dugme koje će me usisati u odvodnu cev, zar ne?
Nego, o čemu je taj tvoj film? -Još uvek smišljam.
Moj profesor crtanja je pozvao nas par u projekat animacije.
Strava. Nisam znala da crtaš. Šta je u pitanju?
Pogledaj ovo. Dođavola, Ervine.
Da, ovi nisu skroz gotovi. Ovo su uglavnom škrabotine.
Ne baš gde sam... -Mislim da sam našla omiljen.
Da. I moji roditelji obožavaju taj. -Stvarno? -Ne.
Ne, oni su veoma konzervativni. Ne. -U stvari si ti obojica, zar ne?
Da. Imam više lica.
Impresivan autoportret.
Čoveče...
Čoveče... Ervine, odličan si.
Da li... hoćeš da dođeš u subotu? Da pogledaš film.
Projekcija je rano ujutru, izuzetno nezgodno, tako da...
Nadam se da ćeš pristati. Razmisli neko vreme o tome.
Ne očekujem da mi odgovoriš odmah, jer bi to bilo nepristojno.
To je veliki pritisak. Samo... Neka viori negde tamo.
Da, volela bih da dođem. -Dobro.
Da li tvoji roditelji dolaze? Mogu da sedim sa njima.
Roditelji su mi otišli u Koreju na tri meseca.
Neće stići. -Jesi li ozbiljan?
Tri meseca imaš celu kuću samo za sebe? -Superiška.
Ne, kapiram. Kuća je velika. Dosadno ti je.
Znaš li šta ti treba?
Treba ti neko da te pljačka, da bi mogao da glumiš "Sam u kući".
To je... Upravo ono što mi treba. Hvala ti.
Ne mogu da izađem. Možeš li jednom da odeš iza bloka?
Neću da idem oko bloka. Stigle smo. -Neodgovarajuć trenutak. Vozi.
Moram da budem na poslu u 8:30, Nejdin.
Gospode Bože. Da li se stvarno vraćamo na ovo?
Mora da se šališ sa mnom.
Hvala ti. Možeš da smotaš ovde. -Ne, ne.
Ja idem na posao, a ti ideš sa mnom. Moj šef neće biti srećan zbog toga,
a ti ćeš imati priliku da mu sve objasniš.
Zar nemaš nešto da radiš? Domaći ili tako nešto?
Mogu da uzmem ovu bušilicu za papir? -Daj mi to.
Sedećeš tu narednih osam sati, ništa nećeš dirati i nećeš praviti buku.
Mogu li da radim mimiku?
Nisi duhovita.
Da je moj muž imao predstavu sa čim ću morati da se bakćem...
Baš volim što ga pominješ kao svog muža. -On jeste moj muž.
Možeš da zbrišeš i nađeš novog muža. On je moj otac.
Zar to ne možeš da kažeš povremeno? -U redu.
Nećemo sad da pričamo o njemu jer je suviše uznemirujuće.
"Preteško, pretužno i zadaje mi stravičnu glavobolju." Znam.
O, Bože. Nemaš nimalo saosećajnosti. -Zapravo, dosadno mi je,
jer znam apsolutno sve što ćeš da uradiš i pre nego što to učiniš.
Ma, naravno. -Ne veruješ mi? -Ne, ne verujem ti.
Zapisaću šta ćeš mi sledeće reći.
Neću da igram... -Tvoje male igre, Nejdin. -Čestitam.
U redu, znaš šta? Evo nešto što nećeš pogoditi.
Tvoj tata bi se razočarao da vidi u kakvu osobu izrastaš.
Da li si upravo uzela moje ključeve?
Nejdin.
Ako uzmeš auto zvaću policiju! Zvaću policiju!
Nik. Samo ću to izgovoriti.
Sviđaš mi se. Sviđaš mi se mesecima.
Razmišljam o tebi svake sekunde. Šta znam, možda te čak i volim.
Tako si komplikovan a ipak jednostavan. Osećam neku povezanost među nama.
Osećam kao da te već poznajem. Samo želim da budem sa tobom.
Želim da ti popušim. Želim da staviš svoje usne na moje sise.
Želim da te osetim u sebi.
Možemo to da uradimo u magacinu Petlenda. Nejdin.
O, Bože...
O, Bože. Zvučiš kao jebeni psihopata.
Ne možeš da pošalješ ovo. Šta? Ne.
Jeb... Jao, Bože...
Jao, Bože. Nema šanse. Ne, ne. Nemoguće. Jebote!
O, Bože! Sranje.
Ne želim da vam oduzimam mnogo vremena...
Ali... ubiću se.
"Ti si komplikovan i jednostavan.
Osećam neku povezanost među nama.
Osećam kao da te već poznajem." Ovo je simpatično.
Mislim da preteruješ. "Samo želim da budem sa tobom.
Želim da ti... popušim. Želim da staviš svoje...
usne na moje... sise.
Želim da te osetim u sebi.
Možemo to da uradimo u magacinu Petlenda."
Recite nešto. Zaboga, recite nešto, molim vas. Pomozite mi!
Treba da obratiš pažnju na sastavne rečenice.
Zar ne možete da učinite nešto? Zar... Zar ne možete da učinite nešto?
Sigurno možete da uradite nešto. Vi... vi... Hajde.
Ne znam, možda da mu konfiskujete telefon? Njegov kompjuter. Kompjuter.
Možete da nabavite njegovu adresu.
Ako saznate adresu i konfiskujete mu telefon, sjajno.
Saznajte njegovu adresu, dajte mi je. Otići ću tamo.
I onda ću... -Nejdin. Nejdin.
Hajde... propusti peti čas, može? Pokušaj da se opustiš.
Slušaj muziku, popij jogurt.
I možda... da o'ladiš malo. Možeš li to?
I, ako budeš imala nekih...
znaš, komplikacija... Javi mi.
Važi? -Da. -Ne brini. -Hvala.
Sve će biti u redu. -Hvala vam.
Hoćete da mi date novac za jogurt?
Hoću da mi vratiš kusur.
Želim da znaš da nikad nisam bila toliko ponižena.
Apsolutno ne mogu... Dobro, Nejdin, hajde se javi na telefon...
Ja... Ne shvatam te, Nejdin. Ja...
Ako misliš da ćeš zadržati taj telefon, to su pusti snovi.
Čim dođeš kući, možeš da se pozdraviš sa telefonom.
Dosta mi je. Dosta mi je da se trudim da te razumem...
Molim te.
Molim te, Bože. Pomozi mi.
Zašto se opterećujem?
Zašto čak... Nikad mi ništa nisi pružio.
Svaki put kad te zamolim za nešto, ti si u fazonu
"Treba ti pomoć oko nečeg? Sad ću da ti pomognem.
Samo se igram. Samo ću još malo da te jebem u zdrav mozak."
Opa... -Ko je to?
Nik. Video sam tvoju poruku.
O, Bože. Bože, Bože...
Baš si slatka... Hoćeš da izblejimo večeras? -Šta?
Au, jebote. Jebote. O, Bože. Dobro, smiri se.
Samo se opusti.
Zvuči... super.
Zvuči super.
Hvala ti, hvala ti, hvala ti!
Čoveče.
Bolje od ovih kretenčina. Molim te, jebeno požuri i diplomiraj.
Samo trenutak. -Ispričaj Kristi za onda kad...
Šta? Čekaj. Uspori. Kako to misliš?
Dobro. Mama... smiri se. -Trudim se da te podignem.
Samo kažem da smo mogli da dobijemo svaku utakmicu.
Vratiću se malo kasnije. -Šališ se, brate? -Duga priča.
Vidimo se. -Vidimo se, druže.
'Ej, šta se desilo? -Sve je u redu. -Nije.
Zabavljaš se. Treba da ostaneš. -Poći ću sa tobom. -Hvala. -Da.
Ćao.
Dobro izgledaš. -Hvala.
I... ti takođe. Da.
Mama? Mama? -Ne.
Šta to radiš? -Ovo se šalje u Crveni krst. Apsolutno sve.
Sve što je na podu, ide!
Mama, hajde smiri se, važi? -Dosta mi je više da trpim ovo.
Sve ovo! U redu je. -Možeš li da veruješ?
U redu je. -Šta je ovo? Kakvo je ovo sranje? -Molim te, stani na trenutak.
Ostavila je upaljenu peglu za kosu.
Hoće da spali prokletu kuću! -Molim te, stani. -Ovo odlazi.
Dobro. Stani. Daj mi to. Daj mi torbu!
Ja sam odrasla osoba ovde, ne ti! -Zašto me onda uvek zoveš?
O, Bože. U pravu si. Izvini.
Nemam nikog drugog. Samo tebe.
Šta to radiš? -Ja ću da se pozabavim ovim.
Kakav pogled. Predivno je.
Znaš šta treba da radiš. Neću da budem kreten pa da ti pričam.
Znaš šta treba da radiš.
Volim ovu pesmu.
Ne mogu da verujem da se ovo dešava.
Toliko toga sam želela da ti kažem i da te pitam, i ne mogu da verujem da...
Ne prestaje da se spušta, je li?
Pomeriću ove stvari. -Dobro.
Da. Ne znam da li... -Da.
Ja ću. Ne znam da li bi trebalo... ne. Sklanjaj se!
Sklanjaj se! Beži! Sklanjaj se! -Dobro!
Šta, kog đavola?
Ranije sam baš volela tu pesmu. Kako se beše zove? -Ne sećam se.
Mogu... Naću ću na Guglu.
Nego, hoćeš možda da se prošetamo ili tako nešto?
Mogli bismo... Da pogledamo neki film.
Ili da sedimo u tišini u tvom merkuri markizu celu noć.
Jesi li ozbiljna? -Što? -Sad ismevaš moj auto?
Šta? Ne. Samo sam bila direktna.
Nisam to rekla jer je auto očajan. -U redu. -Ne. Bože, ne.
Sviđa mi se tvoj auto. Ja čak i nemam kola. Čudno se ponašam, ovo je previše.
Molim te, stani. Molim te, nemoj da ideš.
Jebote! -Šta? -Ne razumem te. -Šta ti... šta?
Šta ti hoćeš? -Kako to misliš? -Šta hoćeš? -Da pričamo, da te upoznam,
ne da to uradimo u prvih pet sekundi.
Napisala si mi sastav kako sanjaš da mi popušiš u Petlendu, psihopato.
Nisam ovde da bih te upoznao.
Ovo je tako glupo. Neviđeno glupo.
Zašto nisam poslušao drugove?
Ma, daj. 'Ajde, bre.
Sad hoćeš da ispadne da sam ja loš? Ti si mi poslala poruku.
Nadam se da ćeš udariti o drvo u ovoj krntiji!
Nadam se da ćeš ostati paralizovan!
Idemo, gospođice. Jesi li dobila krofnu od ovih ljudi?
Ne.
Šta kog... Zašto imate bebu u kući?
Sranje. Kako se to čudo tu stvorilo? Zdravo.
Ovo je Tobi, a ovo je Grir. -Ćao. -Kako si?
Dobro. Kako si ti? -Dobro. -Drago mi je. -Ćao.
A sad, broj tvoje majke.
Ko ima smrdljive nogice? Ko ih ima? Da pomirišem. Čekaj malo.
Tobi ima smrdljive nogice.
Nemoj da bleneš. Postaće samosvestan.
Želiš li nešto? Sladoled, bilo šta, pre nego što odem da uspavam bebu?
Neka, hvala. Mogu da je hranim i zalivam odavde. -U redu.
Hajde, mali čoveče. Idemo ti i ja, drugar.
Veliki dečko. -Izvol'te. -Da.
Želim da ti kažem da, iako ne znam celu priču, šta god da je, proći će.
I ja sam nedavno prolazila kroz gadan period.
Ali, vidi kuda me je dovelo. -Ovo je lice nade.
U redu. Laku noć. -Dolazim za minut. -Važi.
Laku noć. -Laku noć. -Kaži "laku noć".
Laku noć, tatice. -Laku noć.
Mislim da je ovo za tebe. Hajde.
Ne, to... nije moja majka. Ne otvarajte vrata.
Zdravo, zdravo!
Šta radiš ovde? -Ulazi u kola, idemo.
Ne, mama će da me pokupi. -Neće. Ulazi u kola.
Ne želim da uđem u auto gde ste ti i ona.
Znaš li šta sam radio celo veče? -Naći ću drugi prevoz.
'Alo, 'ej. Ulazi u kola. -Prekini! -Ne! Misliš da je meni ovo zabavno?
Pusti me! -Misliš da mi se ovo sviđa?
Gde si bila? Zar jednom ne možeš da se javiš na telefon?
Ne moraš da se pretvaraš da te zabole za mene jer ljudi gledaju.
Mani me se. -Suočimo se s tim.
Jedva čekaš da stignemo kući da bi bio mamin mali heroj. Živiš za to sranje.
Pusti je. Darijane.
Darijane! Darijane!
Želim da znaš da si u pravu, Nejdin. -Darijane, ne... -Za sve si u pravu.
Zabole me za tebe.
Ovde sam samo zbog sebe, i moj život je jebeno neverovatan.
Obožavam ga.
Volim i da još jednu noć pričam sa mamom koja je na ivici živaca.
Volim što se prijavljujem samo za škole u blizini
jer ko zna šta će se desiti u toj kući ako nisam tu da sredim stvari. Volim...
Što jedinu osobu koja čini da mogu da udahnem jebeni vazduh...
ne mogu da imam a da te potpuno ne uništim.
Dakle, u pravu si. U pravu si. Sjajno je. Ja pobeđujem.
Je l' možete da je odvezete kući, molim vas? Hvala.
Nisam baš dobar u ovakvim stvarima.
Mislim da oboje znamo šta treba da se kaže,
zato ću biti direktan i to učiniti.
Izlazi iz kola.
Ćao. -Vidimo se u ponedeljak.
Vidi, ja... Htela sam da kažem da...
Žao mi je što sam se ponela kao kreten večeras.
I prethodnih par nedelja.
I 17 godina pre toga.
Znam da tebi nije ništa lakše. Znam to.
Mislim da neki poremećeni deo mene voli da misli
da samo ja imam prave probleme. Da me to čini posebnom.
Znaš, od kad smo bili mali, imala sam osećaj kao da...
Kao da lebdim izvan svog tela, gledam dole na sebe...
I mrzim ono što vidim...
Kako se ponašam, kako zvučim.
I ne znam kako to da promenim.
Mnogo se plašim da taj osećaj nikad neće nestati.
Žao mi je. Zaista.
Laku noć. -Nejdin.
Laku noć. -Laku noć.
Ćao. -Ćao.
Rano si ustala. -Da, pa... Treba da odem na jedno mesto.
Da. Pa, lepo provedi dan.
Vi takođe. Provedite... Provedite lep dan, oboje.
Odličan dan. -Hvala ti.
Mogu li da te zovem kasnije? -Dobro.
Dobro je prošlo. Zar ne? -Odlično.
Nedostaje mi.
Nejdin?
Sedite, opustite se i spremite se da uživate u filmovima.
Isključite mobilni telefon, molim vas.
Izvinite. Hvala. Izvinite.
Bezbedna sam.
Zovi me pod hitno!
Nejdin, bolje bi ti bilo...
Stvarno nešto, zar ne? Nastavimo u istom maniru.
Sledeći prikaz, dame i gospodo, dolazi od Ervina Kima...
Hvala. Iz srednje škole Lejkvud.
G. Kim, da li biste izašli i rekli par reči o vašem filmu?
Hajde! -Zdravo. Hvala što ste došli.
Nadam se da ćete uživati u ovom...
Mom...
Uzmite ovo. Hvala vam.
U redu. Dakle, evo ga. Film gospodina Kima.
Nekada davno, na planeti koja se ne zove Saturn...
Jedan vanzemaljac je posadio srednju školu...
Tu je bio jedan vanzemaljac koji se zaljubio do ušiju.
Prekasno. Žurka na bazenu.
Ervine. To...
Ja ne bih išao tako daleko.
Ne, bilo je sjajno. Zaista. -Bilo je dobro.
Hvala ti. -I...
Shvatila sam poruku. U redu? Znam... znam da sam to ja.
Ali, već sam shvatila koliko si divan. Ti si jebeno sjajan.
Ti si najbolja osoba koju poznajem.
Šta? Da li... šta je bilo? -Film nije o tebi.
O, Bože. -Jebiga.
Mislila sam, zbog kose i onih dobrih cipela koje...
Ja sam od onih ljudi koji misle da se uvek sve vrti oko njih.
Zezam se sa tobom.
Da, samo sam se zezao. Napravio sam foru.
Džukelo. -Da! Dobar je osećaj. Jednom da si i ti nervozna,
a ja ovde stojim i njuškam cveće. -Mrzim te do besvesti.
Je l' si slobodna da izblejimo? -Da, jesam.
Izbrisala sam ceo raspored zbog tebe. -Dobro je.
Hajmo, da se pozdravimo sa nekim ljudima.
Druže, bilo je odlično. Svaka čast.
Ljudi, ovo je Nejdin. -Ćao.
Šta ima? Kako si? -Dobro.
Bilo je odlično, ne mogu da dođem sebi. Neverovatno.
prevod: Beca011
Preuzeto sa www.titlovi.com