www.titlovi.com
Od 9.20 do 11.30 imate sastanke sa
g. Haldemanom, g. Kisindžerom i g. Ziglerom.
Od 11.40 do 12.05 imate sastanak u velikom holu
gde primate akreditive ambasadora Dominikanske Republike i Zambije.
Da li natucaju engleski? -Verovatno. -Dobro.
Zato što mrzim kad se ni ne potrude.
Znaš, kad god idem u posetu stranoj zemlji, potrudim se da naučim fraze.
Znaš, tako stičem poene kod ljudi te zemlje.
Znaš, to pokazuje da sam se potrudio, da mi je stalo.
Neki ljudi hrupe ovde tek tako. Bez trunke truda.
To nije u njihovom nacionalnom biću. Zato nikad neće biti supersile kao mi.
Od 12.05 do 13.05 su otvorena vrata,
kada mislimo da bi bilo prigodno
da se sastanete sa g. Prislijem.
Od 13.10 do 13.30 imate neformalno druženje
sa sto pedesetak volontera Bele kuće u Državnom... -Elvis? Elvis Prisli?
Da, gospodine. Zabavljač. -Znam ko je Elvis Prisli. Da.
Ko je to dovraga udesio?
Gospodo, ne možete se ovde tući! Ovo je Ratna soba.
Šta se ovde događa? Zahtevam objašnjenje!
Ova šeprtljava budala pokušala je da mi podmetne tu farsičnu kameru.
U Americi, crnci imaju tretman nalik
vijetnamskom narodu, ili bilo kom drugom podjarmljenom narodu.
Predsednik Nikson i njegov sekretar za štampu nisu komentarisali...
...deca pričaju. Pušite travu sa vašom decom
i razumećete što su deca srećna.
Mora da se šališ.
...a u Kambodži, borba protiv osumnjičenih komunista.
Jedan, dva, tri, četiri, zaustavi rat protiv siromašnih!
Sledeći, molim.
Zdravo, gospođice. Jednu kartu, molim.
A kuda putujete, gospodine? -Los Anđeles.
Onaj u Kaliforniji? -Taj.
Onaj u Kaliforniji. A koji drugi.
Znaš, mnogo puta sam se molila za ovaj dan.
Moj rođak je običavao da mi kaže: „Margaret,
nikad nećeš sresti Kralja. Pomiri se s tim.”
Drži se svojih snova. -Imaš prelepe oči.
Dakle, u vezi sa kartom. -Naravno.
Imamo let za manje od sat vremena. -Uzeću. -Da, naravno.
Žao mi je što moram da pitam, imate li neki identifikacioni dokument?
Da, gđice.
A vozačka dozvola ili nešto slično? -U poverenju,
ovo mi je prvi put da letim pod svojim imenom. Tako, ja... -U redu je.
Izvinite, gospodine, da li je to... -A, ovo? To je moja 45-ica.
Da, imam i mali pištolj u čizmi.
Imam dozvole za oba.
Ovo mora biti katalogizovano i pohranjeno.
I imaš poziv. Kaže da se zove g. Tigar.
Elvise? -G. Kuguar? Dopao sam u nepriliku ovde.
Samo sam pokušao da se ukrcam na brzi let Ameriken erlajnza,
i sad sam priveden zbog nošenja oružja.
Uneo si oružje u avion? -Da. -Elvise, zašto letiš komercijalnom linijom?
Strogo poverljivo. Moraš biti hitar, Džeri. Znaš, nategni i pucaj.
Objasniću ti kad me pokupiš na aerodromu.
Ja sam na poslu. -Daj, Džeri, ti si mi jedini od poverenja.
Okej, pokupiću te. -Dobro.
Sad, oko moje nezgodice ovde. -Da, imam ideju.
Pitaj tipa ispred tebe da li ima dece.
Dođi, dušice. U redu je. Baš imaš lep kaputić.
Svi se skupite sad.
Veliki smešak. To je bilo dobro.
Puno hvala, g. Prisli. -Hvala. -Sve za organe reda i mira.
Da, gospodine.
Pogledaj ovog zgođušnog vragolana.
Znao sam da mogu računati na tebe, g. Kuguar.
Kako si, g. Tigre?
To je moj čovek. Obećao sam ovim mladim damama
da ćemo ih odbaciti kući. Ako nemaš ništa protiv? -Nemam.
Sviđa mi se kako hodaš,
Sviđa mi se kako pričaš,
Sviđa mi se kako hodaš, sviđa mi se kako pričaš, Suzi Kju.
To je sjajna knjiga, druže. Trebalo bi da je ošacuješ.
Ti si broj šest.
Nedostaje mi naše džavrljanje, Džeri. -I meni, E.
Došao sam po tebe, druže. -Imam posao.
Koliko te plaćaju u Paramauntu?
Teško ti je i da izustiš, zar ne?
Upravo sam unapređen. -Stvarno? -Stvarno.
A kako zvuči ovo unapređenje?
Prestanimo sa zevzečenjem i pokrenimo taj studio. Ja sam spreman.
Bićeš moja senka, dajem ti odrešene ruke.
Obrada, produkcija... -Znaš da pokušavam da se osamostalim ovde.
Nije problem, ukrcam te na let iz Vašingtona. -Vašingtona? -Da.
Vidi, radi se o sledećem, Džeri.
Želim značku. Federalnu značku.
Znaš, kao onaj klovn kog smo sreli te noći u Čejsenu.
Tip što pozajmljuje glas Bulvinklu.
Ako takav tip može da ima značku, što ne mogu ja? -Je l' Prisila zna za ovo?
Ne. -A tvoj tata? -Nipošto. Svi vrište na mene.
Zivkaju Pukovnika, žale se kako rasipam novac.
Zaređao sam 29 dana u Internacionalu, uz rasprodato svako veče u Vegasu.
Nabrao sam se šuški.
Ne govori se odraslom čoveku kako će da troši novac. Nije u redu.
Hajde, panteru. Zaputi se sa mnom. Biće zabavno.
Zdravo, Donalde, Džeri ovde. Samo da javim na posao da sam bolestan.
Da, baš mi je žao. Možeš li me spojiti sa hotelom Vašington? Ameriken erlajnz?
Zanima me da li mogu iznajmiti ceo poslednji sprat vašeg hotela večeras?
To je u stvari za mene i tipa po imenu Elvis.
Je l' Sila besnela? -U prvi mah, razumljivo. Ali pretekoh.
Uvek ti uspe. Pukovnik?
Rekao sam joj da mu ne kaže. -Bravo, drži Debeljka podalje od svega.
Soni nas tamo čeka i preuzima. -Pogledaj ove.
Zezaš me. Dobro je, samo Elvis nikad ne bi obukao tako nešto.
Stvarno? -Da, i ja sam Elvisov podražavalac.
To je zastrašujuće. -Ali si dobar, čoveče.
Mogao bi da budeš druga violina, dušo. Znaš o čemu ja? Izvodiš li Medvedića?
Kad sam raspoložen. -Slušaj ovo, druže.
Ova izvedba će te oduvati, druže.
Ljuljam levo, ljuljam desno,
pa pravo u sredu i tako svu noć celu.
To je, dušo, prava rok-a-hula.
Želite li kafu? -Hvala.
Džeri, je l' možeš da mi uradiš korekturu. To je pismo.
Naravno.
Napisao si pismo Niksonu? -Tako je.
Kako ti se čini? -Mislim da je tema šira od značke.
Znam. Jesi li gledao TV skoro, Džeri? Rat, kriminal, pobune.
Propastina, druže.
Mi smo na prelomnoj tački. Sad ili nikad za ovu zemlju.
Ova zemlja me je stvorila.
Misliš da bi bilo Elvisa Prislija da je ovo komunistička zemlja? Vraga.
To je ono što se dešava na ulici. I droge, takođe.
To obezumljuje klince.
Kakav bih to bio čovek da nisam ponudio pomoć?
Mogu li da vam pomognem, gospodine? -Moram dostaviti ovo pismo predsedniku.
Sanduče je na uglu, na kraju avenije. -Kapiram.
Šta kažeš, da l' postoji neki poseban metod dostave?
U pitanju je državna bezbednost. -Sanduče je na kraju ulice.
Pite. -Sranje.
Možeš li doći načas, molim te? -Je l' dolaze da me skebaju?
Izvinite, je l' postoji problem? -Nikako.
Dobro jutro. -To je Elvis.
Sanduče je iza ćoška.
Ti si bivši vojnik, zar ne?
Marinac. -Marinac, uklapa se.
Ja sam bio samo običan redov, znaš.
Treći oklopni bataljon. Obučavan u Fort Hudu.
Znali smo da su marinci vrlo popularni, znaš.
Pa, za to treba izvesna petlja. -Tako je, druže, tako je.
Nikad je nisam imao, a voleo bih da jesam.
Vidi ovako, ja ću preuzeti pismo,
ali ne garantujem da će stići do predsedničkog kabineta. -Što ne?
Kako se zoveš? -A ko ste vi, gospodine?
Ja sam, ovaj, šef... -Službe za lične odnose.
Pi-ar, da. -Odnosi s javnošću. -Odnosi s javnošću.
Stvar je u tome, g. Prisli... -Barouz.
Ja sam ovde tajno. -G. Barouz.
Dobijamo mnogo pošte za Belu kuću. -Sigurno.
I sve to prolazi bezbednosnu proveru pre nego što stigne do predsednika.
Nekad to potraje i nekoliko dana.
Ali, učinićemo sve s obzirom na okolnosti, okej?
Hvala. To mi je važno, znaš.
Duboko poštujem to što radite, gospodo.
Viši je nego što sam mislio.
Šta?
Crko sam.
Predsednik je uzbesneo zbog ove sudske objave u slučaju Menson.
Nećeš verovati. Sečaš se kad si pričao da predsedniku treba prijatelj?
Neko iz spoljašnjeg sveta. -Da.
Nikad ne bi pogodio ko se upravo obreo na severozapadnoj kapiji
tražeći da se vidi s njim. -Vidi, nisam raspoložen za ovo. Ko?
Kralj. -Kralj čega?
Predsednik nema zakazanih susreta sa kraljevstvom. -Nije bilo koji kralj.
Kralj. Elvis.
Elvis Prisli? -Da. -Na severozapadnoj kapiji? Samo je došetao?
Ma, da. -Ne šalim se. Vidi. Ovo je lično dostavio predsedniku.
„Džon Barouz”. -Da, ne znam šta je to.
Zakuni se da ovo nije šala, zato što je ovaj rukopis užasan!
Kunem se. Kao da ga je dete pisalo, znam.
Rekao je da želi biti „federalni agent s posebnim zaduženjem”.
Da li to uopšte postoji? -Ko zna.
Moramo da udesimo ovo.
Ćao, Džer! -Drago mi je da si stigao, Soni.
Šta ima? -Fina gajba.
Dođ' ovamo. -Druže moj.
Šta je to? -Ne znam.
Šef mi je rekao da uprtim to iz Grejslenda. Reče da je to stroga tajna.
Gde je on? -Knjava. -Baš kao nekad.
Lepo što si se vratio. -Nisam se vratio.
Propustio si prošli mesec.
Zapičili smo s devojkama na motorima do Nju Orleansa.
Elvis je stajao na svakih sat vremena
da ukaže na mesto gde se igrao, ili furao dobacivku. Znaš kakav je.
Svi su vozili Bonevile, samo sam ja bio na Harliju.
Kleti Čarli Hodž je bio na Kavasakiju. Elvis ga je za to propisno prekorio.
Još imaš Bonevil? -Ne, morao sam da ga prodam.
Ti si u filmskoj industriji, je l' da? Jesi li kad gledao Porodicu Partridž?
Lori Partridž je vrh riba.
Da mi središ viđenje kad dođem sledeći put?
Ne bavim se tom tematikom. Ja sam više angažovan u montaži.
Nije tako otmeno, ali sam jednom video Fej Danavej.
Stvarno? Kako je Šarlot? -Dobro je.
I dalje piše knjigu? Mislim, to je đavolski dobra...
Jebote, moram da je pozovem. Možeš li da ga pripaziš? -Nema frke.
Zdravo, dušo. -Zdravo. Gde si ti?
Ne mogu sad da kažem, ali je prilično uvrnuto.
Elvis je morao na put i trebao sam mu. I tako sam morao da zovem Grejslend.
Svi su odlepili, Prisila, Vern.
Ali mislim da sam ih primirio. Možda... -Džeri, ti si van grada?
Da.
Ne sećaš se, je l' da? -Šta?
Dolaze mi roditelji. -Sranje.
Dopašćeš im se. -Večera, sećam se, u osam.
Slećem na aerodrom u šest, trebalo bi da budem u sedam kući.
Obećavaš? -Naravno. Zašto? -Osećam u tvom glasu, dušo.
Vraćaš se staroj priči. -Ne vraćam. -Dobro.
Onda se vrati kući. -To bih najviše voleo.
Nedostaješ mi. Sve u vezi s tobom. -Nedostajem ti? -Nedostaje mi tvoj lik.
I nedostaje mi to ljupko dupence. -Da li ti Elvis više nedostaje?
Vau...
Elvise?
Gde je Elvis? Nije ovde. -Zadremao sam.
Ostavim te s jednim jedinim zadatkom.
Mi smo jedino dvoje ljudi koji znaju gde je. -Zaspao sam. E!
Jesi li gledao u trpezariji? E!
Ovde Roni. -Roni, Džeri je. -Zdravo, Džer. -Jesi li ti s Elvisom?
Da, sa mnom je. -Hvala bogu.
Ogladneo je, pa smo krenuli na krofne.
Hvala, Roni. -Nema na čemu, šefe. -Gospodo.
„Keple tepih” naplaćuje dolazak i merenje.
Naplatiće mu procenu.
Naplatiće mu sam dolazak. I da vidiš... Šta?
Izvini. Je l' poručuješ?
Kako ti se čini? -Kao da smetaš.
Kao što rekoh, dve TV komode. Dnevna soba...
Jednu originalnu krofnu sa javorovim sirupom. -Originalna, malo sutra.
Odakle ti ta ogrlica, tatice? -To je Elvis Aron Prisli.
Znam ko si.
To je delo mojih momaka.
Tu su sva njihova imena, na ovom drvetu. Drvetu života.
Lepo. Ja sam svoju kupio u prodavnici.
Lepo.
Vidim imaš i neko lepo prstenje. -Da.
Pre nego što pomisliš nešto, treba da znaš da smo namerni da ih sačuvamo.
Koji „mi”? -Ja i Lusil.
Kapiraš?
Stvarno si faca. Sve okej. -Hvala, puno hvala.
Džeri, Soni. Morate probati ovu originalnu malo sutra krofnu.
Mislim da treba da se vratimo u hotel.
U slučaju da stigne poziv.
Još dve krofne, molim.
Jesi li siguran da je on? Znam da je za nevericu,
ali je bukvalno došetao do kapije.
Želiš ga danas dovesti? -Da. -Kada. Na kraju slobodnog sata.
To je vreme za predsednikovu dremku. -Razumemo, gospodine, ali...
Dobro, imaš li pismo? Čitaj.
„Dragi g. Predsedniče, Prvo, želeo bih da se predstavim...”
Ne njegovim glasom, zaboga. -Izvinite.
„Ja sam Elvis Prisli, izuzetno vas uvažavam i visoko poštujem vaš kabinet.
Pričao sam sa potpredsednikom Egnjuom pre tri nedelje u Palm Springsu
i tad sam izrazio bojazan za našu zemlju.” -Je l' to istina? -Verovatno.
Nastavi. „Ovisnička kultura,
hipi elementi, Studenti za demokratsko društvo, Crni panteri, itd.,
ne smatrajte me njihovim neprijateljem ili njihovim rečima, establišmentom.
To je Amerika i ja je volim.” -I evo vrhunca. „Gospodine,
ja mogu i hoću da budem na polzi domovini.
Ne želim zvanja ni nameštenja.
Biću od veće koristi ako postanem federalni agent s posebnim zaduženjem.
I pomoći ću na svoj način.”
Prvo kaže da ne želi zvanje,
a u sledećoj rečenici traži značku federalnog agenta?
„Ja sam prevashodno zabavljač,
ali sve što mi treba jesu federalna ovlašćenja.” -Daj da vidim.
„... kako biste bolje razumeli moj pristup.
Voleo bih da se sretnem sa vama, samo da vas pozdravim ako niste prezauzeti.”
Je l' ovo zajebancija? -Zanima me šta je federalni agent s posebnim zaduženjem?
To ne postoji. -Zapravo, gospodine, proverio sam, to postoji.
To ne postoji, ne postoji.
Da l' postoji nešto drugo što mu možemo dodeliti? Počasna značka?
Gospodine, ako dozvolite, ako američka publika vidi
da je predsednik Nikson povezan
s najuticajnijim zabavljačem na svetu,
to može biti vrlo korisno. Mislim, ne samo sa našom antinarko inicijativom,
već što je važnije, može dosta da nam pomogne oko mladih glasača.
A znamo da ne stojimo dobro u očima omladine.
Mislim, ovo je sjajna prilika za nas.
Otkucao sam memorandum da potpišete. -Zabole me za glasove omladine.
Evo šta ja mislim o sastanku Elvisa Prislija
i predsednika Sjedinjenih Američkih Država.
„Mora da se šališ!” -Ne radi se samo o glasovima omladine.
Svi vole Elvisa. Stariji, žene.
Sve i jedan glasač sa juga voli Elvisa.
Okej, imaš moje odobrenje.
Sad ti samo još treba Niksonovo.
Ima li vesti od predsednika? -Još ništa. -Dođavola.
Siguran sam da će se javiti čim dobiju pismo.
Moram na avion. -Hoćeš li da pozovem predsednika Paramaunta?
Uradio bih to za tebe. -Ne, moram na zakazanu večeru.
Upoznajem Šarlotine roditelje.
Stvarno? A da pozovem onaj lepi mali butik dole u Memfisu?
Onaj što se Sili sviđa. Mogu uzeti nešto lepo za Šarlot.
Zaboraviće na sve. -Mislim da to neće raditi.
Stvarno? Kod Sile radi. -Siguran si?
Izvinjavam se. -Zaista? -Došao sam, i sad ti nisam neophodan.
Imaš Sonija, on može da se pobrine o svemu. -Džeri, ti si šef mog pi-ara.
I ovo je stvar pi-ara, tako da mi trebaš.
Lak za kosu. Zreo čovek koristi lak za kosu.
Pogledaj ovo, druže, to je moja crna farba za kosu.
A imam i četiri različite kreme za lice.
Znaš li šta je ovo? Krema za hemoroide.
Kažu da uklanja kesice ispod očiju.
Onda stavim ove cvidže, i nabacim sve ove andramolje. I postanem stvar.
Postanem objekt, znaš. Ni po čemu drugačiji od koka-kole.
Vidiš, razlika između mene i tebe, Džeri,
jeste što kad se ti pojaviš, svi vide Džerija, je l' tako?
A kad se ja pojavim,
svi se prisete svog prvog poljupca
sa mojom pesmom u pozadini.
Možda se sete trenutka kad ih je devojka
ostavila nakon što je odgledala Plave Havaje.
Ali nikad ne vide mene.
Nikad ne vide tog dečaka iz Memfisa u Tenesiju.
Pokopali su ga, Džeri. Pokopali su ga tako duboko
ispod zlatnog nakita i novca.
Blicevi, kostimi za nastup, vrištavi fanovi.
Ni sam ne znam da li više znam ko je on.
Ali ti znaš.
Ti ga znaš. Tog malog dečaka iz Memfisa u Tenesiju.
Pravog Elvisa.
Osobu.
Trebaš mi, brate. Zašto se ne vratiš kući?
Okej, imam neodložan sastanak.
Džeri, učini mi uslugu,
ostani još malo u slučaju da predsednik pozove, važi? -Okej.
Kakav je sastanak?
Osiguranje, za svaki slučaj.
Gde je prokleti telefon? -Tamo.
On stiže. Sad.
Nisam pomislila da će pozvati. Dadoh mu svoju posetnicu u bekstejdžu,
i mislila sam da je to sve. Moj bože.
Uzmi moju liniju, moram da se doteram. Bože, zašto sam ovo obukla danas?
O čemu ti to? Ponašaš se neuračunljivo! -Elvis, Elvis Prisli!
Elvis dolazi ovamo!
Zdravo, dame.
Meri En Piterson. -Baš mi je drago što ste pozvali.
Ne mogu da verujem da se sećate imena. -Još se bolje sećam tog lica.
Šta radite u Vašingtonu, g. Prisli?
Meri En, to je strogo poverljivo.
Istog trenutka kad sam te sreo, znao sam da si žena od poverenja.
Hoću sastanak sa Džej Edgarom Huverom.
Pa, to je FBI.
Ali tvoje odeljenje je u njegovoj nadležnosti, zar ne? -Pa...
Ne znam da li vam mogu udesiti sastanak sa g. Huverom.
To je sad, Meri En, pitanje od važnosti za bezbednost zemlje.
Ne mogu ti sad reći o čemu se radi,
ali je l' ima ikakve šanse da se vidim sa šefom odeljenja?
Možda on može pomoći. -G. Finlejtor? Imate posetu.
Moram da budem u Beloj kući... -To je Elvis Prisli.
Gospodine Prisli, ovo je g. Finlejtor.
Zamenik direktora Biroa za narkotike i opasne droge.
G. Finlejtor, ovo je Elvis Prisli. Slavna ličnost.
Znam ko je g. Prisli. Vaša slava vas pretiče. -Zovi me Elvis.
Kako ti mogu pomoći, Elvise? -Hvala ti, Meri En. -Nema na čemu.
Mogu li da sednem? -Naravno, izvolite, sedite.
Gospodine, hteo sam da idem pravo kod predsednika Niksona,
ali sam odlučio da je najbolje da krenem od vrha.
Nisam siguran da pratim. -Zabrinut sam
za našu omladinu, i voleo bih da radim tajno
kao federalni agent.
Želiš da budeš federalni agent? -Da, gospodine, znate, imam vojnog iskustva.
Oduvek sam gajio duboko i postojano interesovanje za sprovođenje zakona.
Voleo bih da uradim šta god i kad god mogu za policiju.
Povremeno posećujem lokalne policijske uprave.
Redovno dajem skromne priloge za njihove potrebe.
U zamenu, obično mi daju značku. Ili zahvalnicu.
Ali uglavnom samo značke.
To su značke lokalnog karaktera. Federalne značke, razumeš,
donose mnogo više odgovornosti i privilegija.
Naravno. Upravo sam zato ovde, gospodine. I razumem ozbiljnost
toga što tražim od vas, tako... Spreman sam da uradim šta god mogu za
vas i vaše odeljenje, znate. Šta god treba.
Mi to ne možemo da uradimo. Mi ne primamo priloge.
Nas u celini finansira vlada. Mi smo vlada.
Zaista, voleo bih da vam pomognem oko ovoga, ali...
Jer sam ja odavno tvoj veliki fan. Da te pitam,
jesi li pogledao šta su FBI ovlašćenja? Kolekcionari rogače oči
na tu FBI značku. Gospodine, ne želim da budem grub,
nisam putovao čak do prestonice da bih radio za FBI.
Mislim da našu omladinu razara narko kultura. Ovo je pitanje droge.
I ovde sam s konkretnom namerom da postanem agent Biroa za narkotike.
Ti to zaozbiljno? -Da, gospodine.
Roker na tajnom zadatku. Zvuči suludo, ali...
Istina, ni za milion godina te diler ne bi očekivao.
Vidite, gospodine, o tome se i radi.
Morate shvatiti. Glumio sam u trideset jednom igranom filmu,
što me čini ekspertom za kostimiranje i prerušavanje.
Možda ne znate, ali ja imam crni pojas u karateu.
Učio sam kenpo i tekvondo. Sam obezbeđujem lično naoružanje.
Ali sam spreman i da se podvrgnem obuci za koju smatrate da je neophodna.
Gospodine Prisli, zaista poštujem vaš doprinos u borbi protiv narkotika.
Hvala, gospodine. -Ali ja...
Zaista nemam ovlašćenje da vas postavim za tajnog agenta.
Tajnog agenta s posebnim zaduženjem? -Ni za to.
Reći ću ti šta mogu. -Okej.
Mogu zamoliti Mer En da te odvede preko puta do prodavnice suvenira.
Oni prodaju značke, vrlo autentične replike koje se koriste u filmovima,
i znam da su veoma popularne, posebno kod dece.
Gospodine Finlejtor, znate šta? Ne treba mi dečija značka.
Nisam dete. Ja sam odrastao čovek. I očekujem doličan tretman.
Elvise, gospodine Prisli? Nazovi me.
Šta si mu rekao? -Ništa!
Ništa, ja...
Možeš li da veruješ, čoveče? Bela kuća?
Misliš li da će mi dozvoliti da zadržim neki suvenirčić?
Verovatno ne. -Za mog ćalca.
Ne mislim na portret Džefersona i slično, već samo pepeljaru.
Stiže moj biftek.
Dobro juto. -Vaš biftek s jajima, g. Vest.
Hvala, Dajen. Stavi to ovde. Hvala.
Je l' i ti isto hoćeš da upoznaš Elvisa? -Ne, on je samo potrčko.
Šalim se. On je s nama. -Kao što rekoh, g. Vest,
ja bih sve uradila da upoznam Kralja, on mi je omiljen.
Znate, gledala sam Plave Havaje bar 17 puta.
Imam nešto od njegovih stvari ovde, ako hoćeš da vidiš.
Halo? -G. Šiling, ovde Bad Krou,
zamenik pomoćnika za unutrašnje poslove. -Hvala na pozivu, gospodine.
Nadam se da su dobre vesti? -Pa, 90 odsto smo sigurni
da ćemo moći da ga uvedemo danas. Biće i dalje u gradu, zar ne?
Svakako. Ovaj sastanak mnogo znači g. Prisliju.
I nama mnogo znači, takođe. Idemo da porazgovaramo sa predsednikom,
i ako dobijemo odobrenje, mogu da vas dobijem na ovaj broj telefona?
Da, da, biću ovde. -Dobro. -Hvala vam.
I, g. Šiling, da li mislite da će biti izvodljivo
da se slikamo sa g. Prislijem?
Ko je ovo jebeno udesio? -Zapravo je on, gospodine.
G. Prisli se jutros nenadano pojavio na severnoj kapiji.
Znajući da je u gradu samo
nekoliko dana, mislili smo da je zgodna prilika
da ga pozovemo da nam se pridruži. Zaista bi mogao da utiče pozitivno
na mlade širom zemlje. -Jasno.
I misliš da treba da se sretnemo s njim? -Da, gospodine predsedniče.
Za vreme moje dremke? -Gospodine, njegova TV i radio pojavljivanja
imaju zamašan uticaj na populaciju koju ciljamo.
Zapravo, Bad je krokirao neke teme za razgovor. Bad.
Ove godine je samo u Njujorku više od hiljadu ljudi
umrlo od droge. Od toga 108 tinejdžera.
Sad, kao što Dvajt reče, g. Prisli ima mnoštvo poklonika u industriji zabave.
Mislili smo da bismo možda mogli da uradimo TV specijal s njim.
Kakvu vrstu specijala?
Razmatramo zabavni, informativno-dokumentarni tip programa.
Mešavina muzike i intervjua sa npr. najboljim svetskim lekarima i psihijatrima
koji bi razmatrali opasnosti narkomanije. -Šta bi tačno bila njegova uloga
u ovom našem specijalu? -Kontamo da bi on mogao otpevati
neke pesme sa narko inspiracijom koje današnji klinci slušaju,
i da ih onda istolkuje njihovim roditeljima,
da bi oni bolje razumeli
kako su se droge i druge anti-establišment teme
infiltrirale u rokenrol. -Možda da ga ohrabrimo
da pita svoje kolege umetnike da se pridruže našoj kampanji.
Da zajedno razviju neku novu vrstu rokenrol muzičkog izraza.
Jasno, misliš da otpevaju nešto zajednu, u tom smislu.
Da, nešto poskočno, ali sa prihvatljivom temom.
Nešto kao „Navucite se na život.” -„Navucite se na život.” Sviđa mi se.
Lepo zvuči, da.
Šta još? -To bi bilo sve, gospodine.
U stvari... Nažalost, da... On bi želeo i značku.
Šta? -Značku. Hteo bi status federalnog agenta s posebnim zaduženjem.
I zaista mu je važno da dobije tu značku. -Tako, dakle...
Jasno, da.
Dakle, g. predsedniče, da pripremimo sastanak?
Ne. -Ali, g. predsedniče... -Ne želim
nekog prokletog muzikanta u Ovalnom kabinetu, za ime boga!
Gospode bože, mislim, reci mu da pokuša ponovo drugi put.
Znaš, možda će imati više sreće kad izaberu demokratskog kandidata.
Šta se dovraga zbiva sa Fordovim takmacom u Predstavničkom domu?
Čitao sam sinoć ovu beslovesnu priču u Staru,
to je najveća ludorija. Mislim, on je šljemara, zar ne?
Prokletstvo. -Mislio sam da smo ga smekšali.
Znao je da će odgovor biti ne i pre nego što smo kročili u kabinet.
Mrzim kad to radi. Kao da uživa u zavitlavanju ljudi, znaš. -Da, uživa.
I šta sad? -Idemo pravo do Vrhovnog suda.
Baš smešno. -Da, pričekni da saopštim loše vesti.
Mogu li da ih probam? -Da. -Ne mogu da verujem da probam Elvisove naočare.
Prava si mačka! -Stvarno? -Da.
Tako si lepa.
Samo sam joj pokazivao tvoje naočare.
Dobro. -Da je izvedem odavde?
Dobra ideja.
Da, šta je?
Elvise, Nikson ne može da se sretne s tobom.
Onda ćemo to obaviti sutra. -Ne može sutra.
Može li za vikend? Ostaću koliko god treba.
Ne može danas, a ne može ni sutra. On jednostavno...
On jednostavno ne želi da se sretne s tobom.
Žao mi je.
Mislim da mi treba malo svežeg vazduha. -Idem s tobom. -Ne.
Mogu i sam.
Hvala.
Ko je on? -To je naš vozač. -On je utučen.
Mislim, obavešten je. Dobro je.
Prošetajmo. Gledajte, mi želimo da ovo uspe koliko i vi,
ali on prosto ne vidi u čemu je vrednost susreta s Elvisom.
Znači danas ne možemo ništa da uradimo? -Ne.
A sutra? -Ne.
A da upriličimo nešto neobavezno, nezvanično viđenje?
Druženje uz piće ili nešto slično? -Vidi, Džeri...
Pokušali smo. On je jednostavno...
Nikson je...
On je jednostavno staromodan. On je iz druge epohe.
A kako bi bilo u subotu? Možda na kafi? -Ne, ne, ne.
Predsednik će ceo vikend biti u Kemp Dejvidu
sa suprugom i ćerkama? -Sa ćerkama?
Da. Gospodo, mislim da imamo rešenje.
G. predsedniče, Džuli je na četvorci.
Moja Džuli, srećice.
Pa, ja samo... Ja samo nisam mislio da kažem...
Vidi, Džuli, tvoj otac je danas veoma zauzet, znaš...
Bade.
Predsednik traži vas dvojicu. -Je l' bio razgnevljen ili samo umereno razdražen?
Vas dvojica ste mislili da će ovo biti dobra ideja?
G. predsedniče, ja nemam ništa s tim. -Gospodine, mi smo samo...
Sad više nema nikakve vražije razlike, zar ne?
Zato što lider slobodnog sveta
prima naređenja od dvadesetdvogodišnje studentkinje. Dobro, dovedite ga.
Uzmi autogram za Džuli i sliku.
I da završim s njim za najviše 5 minuta.
Bolje mi donesi Elvisovu biografiju
da se pripremim za ovaj prokleti sastanak.
Džeri Šiling na telefonu.
Hvala vam.
Pa, izgleda da je vreme za povratak u Memfis. -To nije dobra ideja.
Kako to? -Zato što...
Vi, g. Prisli, imate sastanak sa predsednikom
Sjedinjenih Američkih Država.
Superiška!
Evo dase!
I, šta mislite? -Vau, šefe, izgledate gizdavije od kinđure.
Hajde da to obavimo.
Džeri, želim da ti se zahvalim, druže, što si uspeo da upriličiš ovo.
Ne znam kako si uspeo, ali ja to ne bih mogao bez tebe, druže.
Ni bez tebe, Soni. -Da, nikad nisam ni pomislio da ću upoznati predsednika.
Hvala ti. Hvala i tebi, šefe. -Mnogo mi znači što znam, znaš,
da imam prijatelje.
Gospodine Berou? -Barouz.
Drago mi je. Ja sam pomoćnica g. Kroua. -Zadovoljstvo mi je, madam.
Drago mi je. Dobrodošli u Belu kuću. -Hvala vam, madam.
Prelepo je, zar ne, g. Prisli? -Da.
Podseća malo na moju gajbu.
G. Prisli, ja sam agent Dankan, ovo je agent Moroder.
Agente Dankan, agente Moroder, čast mi je.
Lične isprave. -Pokažite im naše lične karte, momci.
Je l' ovo prolazi? -Da li je ovo jedina lična isprava koju imate?
Ne, g. Ovo je značka specijalnog zamenika iz mog rodnog grada Memfisa.
Poneo sam i nekoliko drugih iz različitih mesta,
ako treba da ih pogledate. -Nema potrebe za tim.
A vi, gospodo?
I to vam je jedina isprava?
Dobro gospodine, da li imate neko nelegalno vatreno ili drugo oružje
kod sebe? -Ne, gospodine. -Ako dozvolite? -Naravno.
Gospodine, ponoviću. Imate li vatreno ili neko drugo oružje kod sebe? -Da, gospodine, imam.
A vaši saradnici? -Takođe.
Zašto ste, kad sam vas malopre upitao, odgovorili negativno?
Verujem da ste rekli nelegalno vatreno oružje, a ovo oružje nije nelegalno.
Imamo dozvolu za nošenje kao specijalni zamenici šerifa
okruga Šelbi, po zakonu Tenesija, § 39-49.
Okej, gospodo. Sve vaše oružje na sto.
Evo.
Šta je u kutiji? -To je lični poklon za predsednika.
Molim vas, otvorite. -Gospodine, posebno je zapakovano.
Otvorite paket. -Hajde, Džeri.
Ovde Bad Krou.
G. Prisli, Bad Krou.
Drago mi je da sam vas upoznao. -G. Prisli bi da unese vatreno oružje
u Ovalni kabinet. -Kao poklon.
U priloženom pakovanju.
Prelep je. -Memorijalni primerak.
Rekao bih da moraš imati razumevanja za osobenost ovog scenarija.
Dobro, gospodo, biću jasan, da ne bude nesporazuma.
Ne dozvoljavamo nikakvo oružje u Beloj kući. Uključujući ovaj poklon,
koji ću ja prihvatiti u predsednikovo ime. Nakon što ga pregledamo,
verovatno će naći svoj put do predsednika.
Hvala, gospodine. Cenim sve što radite za našu domovinu.
Žao mi je zbog ovoga. Tajna služba je ponekad suviše prilježna.
Sve je u redu, Bad.
Dobro je da nisu uočili mog malog ortaka u čizmi. Šalim se.
Ovuda. Gospodo, nadam se da mi nećete zameriti,
moraćete da sačekate časak u mojoj kancelariji. -Ni najmanje, Bad.
Izvolite, uđite, raskomotite se.
Odmah se vraćam.
Elvis Prisli je u zgradi!
Ne mogu da verujem da ću stvarno videti Ovalni kabinet.
Sad ti je drago što si napustio El Ej, zar ne?
Gospodo, g. Prisli, hteo bih da vam predstavim Dvajta Čepina.
On je specijalni pomoćnik predsednika. -Velika mi je čast, Elvise.
Mislim, gospodine Prisli.
Sad, pre nego što vas odvedem kod predsednika,
moraćemo da prođemo kroz protokol.
G. Prisli, ako biste me, molim vas, sledili... -Protokol? -Da, gospodine.
Ne, žao mi je, samo je g. Prisliju
dozvoljeno u Ovalni kabinet. -Je l' tako? -Da, gospodine.
Izvinjavam se. -Dođavola.
Zašto i vi ne biste izložili Dvajtu, ili g. Čepinu, rezime.
Rezime čega? -Nakon što vas najavim, možete ući u Ovalni kabinet.
Predsednik će sedeti za svojim stolom.
Ali, molim vas, počekajte kod vrata dok vas ne oslovi. -Naravno.
G. Prisli će ući. Ako ne skine naočare za sunce, onda Nikson treba da sačeka
dok se g. Prisli ne oglasi.
Naočare za sunce? -Onda će se predsednik rukovati s vama.
Nakon toga će vas pozvati da sednete, i uputiti vas na to mesto. -Kapiram.
Ali ako Elvis skine naočare,
to znači da nekoga sleduje medveđi zagrljaj.
Ne znam da li je to baš dobra ideja. Na stočiću je
neotvorena flašica Dr Pepper.
Molim vas da je ne otvarate i ne pijete iz nje.
Jer to je samo za predsednika. -Što se tiče hrane,
uglavnom se postaramo da Elvis ima paletu pića na raspolaganju.
Znaš, ništa specijalno, samo topli čaj s limunom, gazirani sokovi, voda.
Neke fine grickalice. -Takođe, na stočiću je
činija s pregradom u kojoj su mešani orašasti plodovi i čokoladne bombonice.
Volim čokoladne bombonice. -Žalim, i to je samo za predsednika.
Da li da mu kažemo za karate?
Karate? -Dobro, da li ste spremni za susret sa predsednikom SAD?
Možeš da se kladiš u to.
Sad, ako biste sačekali ovde, molim vas, gospodine, odmah se vraćam.
Čast mi je, g. predsedniče.
G. predsedniče, ne mogu vam reći koliko je velika čast...
Zdravo, g. predsedniče, čast...
Jeste li znali da sam imao jednojajčanog brata blizanca, g. predsedniče?
Džesi Geron Prisli.
Rođen je 35 minuta pre mene. Kao mrtvorođenče. I oni...
Stavili su ga u kutiju na kuhinjskom stolu,
dok je mama i dalje pokušavala da me izbaci iz utrobe.
Nekad se zapitam oko toga, znate.
Kako je njoj bilo tih 35 minuta. Najrećniji
i najtužniji trenutak koji život može da vam priredi.
Ponekad pomislim da joj se bog smilovao,
i tako mi podario sreću namenjenu za dvoje ljudi.
Zamislite se, znate.
I hoću g. Kisindžera i predsedavajućeg Predstavničkim domom na ovom sastanku.
G. predsedniče, da li ste spremni za g. Prislija? -Da.
I Krou, ne više od pet minuta.
Želim da uđeš tačno po isteku 5 minuta, i kažeš da moram da idem negde.
Gde da kažem da ćete... -Nije bitno. Nabudali nešto.
Dobro, gospodine. -Krou...
Šta imamo o ovom tipu? Znaš, presek biografije.
Pored vas, on je jedan od najpoznatijih ljudi na planeti.
Oženjen je. Dosta putuje.
Voli oružje. Mrzi Bitlse. Ima crni pojas u karateu.
Veliki fan američkog fudbala. -Karate, ma nemoj? -Da, gospodine. Da ga uvedem?
Krou.
Da te pitam nešto. -Šta misliš, da li mogu da ga sredim?
Da ga sredite, gospodine? -U karateu, da li misliš da mogu da ga pobedim?
Da se kladimo. Znaš, ja sam nekad dizao 220 kg iz benč presa.
Naravno, on je mlad i privlačan.
Znaš Krou, takvi momci koji su prosto rođeni privlačni,
sigurno znaš da nisu morali mnogo da se trude, ako znaš na šta mislim.
Ja ne. Ja sam morao dobrano da se potrudim bih zadobio pažnju devojke.
Nije mi to tek tako preneto kroz neku genetsku lutriju.
Nisam rođen sa izgledom Kenedija, znaš.
Ali zato momci kao ja preživljavaju.
Momci kao što je ovaj tip Elvis... Spolja kalaj, iznutra belaj.
Pokleknu na prvoj prepreci.
Rasprše se poput peščane dine.
Dobro, hajde da ga uvedemo. -Da, gospodine.
Gospodine Prisli. Predsednik će vas sada primiti.
Gospodine predsedniče, gospodin Elvis Prisli.
Gospodine Prisli, zadovoljstvo mi je.
Da li znaš šta je to? To je kamen sa Meseca.
Vrlo sam ponosan što je to ovde u Ovalnom kabinetu. Lično mi ga je dao
veliki Amerikanac, g. Baz Oldrin.
Možeš da podigneš staklo i da ga uzmeš, ako želiš. -Ne, to je super, čoveče.
Baz je i meni poslao jedan.
Stvarno? Naravno da jeste. -Gospodine predsedniče, deder ruku!
Pa, dobro. Zdravo!
Zašto ne bi seo. -Naravno.
Baš vam je lepo ovde, a? -To je u stvari narodni dom.
Ja sam, kako kažu, samo privremeni gost. -Tačno.
Rekoh jednoj od devojaka napolju da me podseća na moj Grejslend.
Je l' tako? Koliko kvadrata ima tvoj Grejslend?
Ne znam tačno, oko 900 kvadrata. -Pa, to je pristojna kvadratura za kuću.
Zar ne? Mislim, i više nego pristojna.
Naravno, Bela kuća ima oko 5000 kvadrata.
Tako nešto. -U stvari, ja sam dozidao neki kvadrat,
tako da ima i malo više.
Ali ja ne mislim da veličina kuće karakteriše čoveka, znaš.
Čokoladne bombonice su mi omiljene. -I meni isto.
I, g. Prisli,
šta mogu da učinim za vas?
Pa, g. predsedniče, prvo bih želeo da vam kažem da mi je velika čast da
budem u vašem prisustvu. Je l' imate otvarač za flaše?
Trebalo bi da ima. Možda da odeš i doneseš jedan, Krou.
Da, g. predsedniče. -I donesi i meni jedan Dr Pepper.
Odmah stiže. -Jebemti!
Pročitao sam tvoje pismo. -Napisao sam ga u avionu.
Shvatam. -Gospodine predsedniče,
ovo je moj anđelčić.
Liza Meri. Ima dve godine. -Prelepa devojčica.
Jeste. Ona je moj ponos i radost. A ovo je moja prelepa žena, Sila.
Vrlo je šarmantna.
Gospodine predsedniče. -Bad. -Gospodine Prisli.
Ove bombonice su izvrsne. -Lepo je čuti, g. Prisli.
Dobri momci rade za vas, g. predsedniče. Moji momci su napolju.
Hvala ti.
Pošto bih stvarno morao da idem, morali bismo da stignemo do poente tvog...
Ovo su moji najbliži saradnici.
I nasuprot onoga što ste možda čuli, g. predsedniče,
oni ne pripadaju nikakvoj mafiji. To je samo bolesna glasina
koju pronose odvratni novinari. -Vole da izmišljaju, zar ne?
Prošlog meseca, magazin Luk objavio je neku koještariju
kako sam obio dekanovu kancelariju dok sam studirao na Djuk univerzitetu.
Znaš, daš čoveku dovoljno novca i on će reći bilo šta.
Jednostavno će uništiti čovekovu reputaciju. Nimalo ih nije briga.
Pišu šta hoće. -Baš tako.
Svi imaju značke. -G. predsedniče, pokazao sam vam ove fotografije
zato što sam duboku zabrinut za pravac kojim se naša velika nacija kreće.
Da, naravno. Trebaće mi autogram za moju Džuli.
To je vaša porodica tamo?
Lepa deca. -To im je na majku.
Treba dvoje lepih ljudi za lepu bebu, g. predsedniče.
Je l' ti... Ti to džentlmenski upućuješ meni kompliment?
Naravno, g. predsedniče. Svi to znaju. -Pa, ja...
Otvoreno govoreći, gospodine, želim da nateram ljude da poštuju našu državu.
Da poštuju našu zastavu. Jer to je nešto što se gubi kod naše nacije.
Brine me kad vidim mlade ljude kako pale zastave i puše travu.
I samo zato što ne pušim travu i nemam bradu,
da li sam zbog toga običan? Ili staromodan? Jer ako jesam, dođavola,
uvek ću prihvatiti da budem takav.
Današnjim klincima se ispira mozak, g. predsedniče.
To je ono što slušaju i gledaju.
To ih čini takvima. Uzmite taj Vudstok za primer.
Šta je to bilo dođavola? Reći ću vam šta je bilo, to je bio izgovor
da se svučete goli, napušite i provaljate u blatu. -Tu se slažemo.
Četiri, tri, dva, jedan...
G. predsedniče, imate zakazano druženje. -Ne, ne sad. Hvala ti.
Ali to je s delegacijom... -Rekao sam da je u redu.
Ali to je sa donatorima... -Rekoh da može da sačeka.
I Krou, postaraj se da dobijemo zajedničku sliku mene i g. Prislija.
Oli je napolju, spreman je za vas. -Bez slikanja.
G. Prisli, to je ustaljena procedura. -Razumem, ali ne danas.
Sad, ako biste bili ljubazni...
Jebemti! -Mogu li da nastavim? -Samo napred.
Hvala. Imam pouzdano saznanje
da su se u mnoge od takozvanih tajnih grupa
infiltrirali komunisti. Da, gospodine.
I nalazim da su neskriveno antiamerički nastrojene, baš kao Bitlsi.
Bitlsi, ne sviđaju mi se. -Oni su antiamerički orijentisani,
verovatno sa komunističkim sklonostima. -Samo ih pogledajte.
Pogledajmo činjenice, g. predsedniče.
Nakon što su došli ovde i zgrnuli pare, vrnuli su se u Englesku,
i počeli sa svom tom antiameričkom pričom, olajavajući nas u štampi.
Neki ljudi misle da mogu da pričaju šta god hoće. -Posebno o našoj politici
u jugoistočnoj Aziji, gospodine. Jeste li znali to?
To nisam znao. -To je bio Lenon.
Klinci misle da je on neka vrsta proroka.
I... Ono što pokušavam reći, gospodine,
možda ne rade neposredno za komuniste,
ali ako ohrabrivanje revolucije nije podrivačka propaganda,
onda ne znam šta je. -Da, da. -Vidite, proučavam
komunističke tehnike ispiranja mozga već više od deset godina.
I narko kulturu isto, g. predsedniče.
I ja sam uveren da ako ne učinimo nešto
da vrlo brzo ovladamo situacijom, može vrlo lako da nam izmakne kontroli.
Hoćeš da čuješ zašto su komunisti tako tvrdo protiv droge?
Zato što vole da šljokaju. Posebno Rusi. Video sam.
Pričaš o gubljenju kontrole. I zato se komunisti i levičari
drže jedni drugih, zato što pokušavaju da nas unište, Elvise.
Znam, gospodine. Dobre, poštene Amerikance. Oni nas mrze.
Ne mrze oni nas, Elvise, oni mrze ono što simbolizujemo.
Mislim, ja i ti, mi smo se uzdigli ni iz čega. Moj ćale je radio u bakalnici.
Tvoj otac je bio napoličar. -Težački život, gospodine.
Ja mislim da smo obojica bili samosvojni.
Pogledaj gde sam ja danas. I pogledaj sebe. Levaci to vide,
i umesto da idu našim stopama, boga ti, oni postaju ljubomorni.
To čini da svi njihovi neuspesi bubre pred njihovim očima,
i onda, naravno, reaguju kao životinje u kavezu.
Zato što su oni baš to. Životinje.
Znam, gospodine. I hoću da pomognem da se to zaustavi.
Mislim da je to sjajno. -Apsolutno.
Moji momci mi spominju nešto kao koncert.
Teleton, TV specijal. -Ne, gospodine.
Ja želim da budem tajni agent.
Tajni agent? -Da.
Ti želiš da budeš pravi... Izvini, želiš da budeš šta?
Hoću status agenta s posebnim zaduženjem. Ako dobijem značku Federalnog biroa,
uveren sam da mogu zaštiti ovu naciju od klizanja u anarhiju.
Pa, ja...
Recimo da se ubacim u neki bend ili hipi komunu,
kao špijun ili dvostruki agent, tako nešto,
prerušen u jednog od njih, krijući svoja prava osećanja.
Da, nisam siguran kako... -Recimo u Stonse ili Grejtful ded,
ili čak možda u Crne pantere.
Đavola, verovatno bih šetao iz grupe u grupu
a da se to i ne primeti. I onda, baš kad spuste gard,
ja bih ih uhapsio. Sve bih ih pohapsio.
Naravno, ja bih morao da radim u dubokoj tajnosti,
kako niko ne bi znao da sam to ja. Ali da bi se to dogodilo, niko...
Niko spolja ne sme da zna za ovo. Samo nekolicina odabranih.
Vi, naravno, g. predsedniče...
I možda g. Huver.
Koliko će ovo još potrajati? Ima li načina da ovo ubrzamo?
Hoćeš da kažem predsedniku SAD da to ubrza?
Za koliko se stiže do aerodroma? -Sa prazničnom gužvom?
Za sat, sat i po. -Sranje.
Moraš negde da budeš? -Moglo bi se reći.
Treba da se nađem na večeri sa ocem moje devojke.
Tražiću odobrenje da je oženim.
Da.
Kad sam tek počeo da radim u Beloj kući, tip što je unajmio Čepina
rekao mi je nešto što nikada neću zaboraviti: „Svako treba da se oženi, bar jednom.”
Šta to treba da znači? -Pa, u našem poslu,
jedini sa nenarušenim brakom su oni ispred kamere.
A i to je počesto samo odglumljeno.
Kad radiš na najvećoj svetskoj pozornici, moraš da biraš.
Znaš, pre nekoliko godina u El Eju sam imao saobraćajnu nesreću s motorom.
Tabloidni novinar je obznanio priču.
„Jedan od Elvisovih prijatelja polomio je karlicu u saobraćajnoj nesreći.”
„Dobro je da to nije bio Elvis.” Nosio sam taj članak
u džepu godinama. Pošto je to bio prvi put da smo on i ja
zajedno pomenuti u magazinu. Bio sam u stvari ponosan.
Tužno.
Znaš, moram da uhvatim taj let.
Napravićemo pogodbu. -Da, gospodine.
Obojica smo trezveni ljudi. Ruka ruku mije, zar ne?
Daću ti tu značku. I sredićemo ti sastanak sa Huverom,
i on će uraditi sve što treba u vezi tog agentskog posla,
i sve što se tiče toga. -Da, gospodine. -A zauzvrat...
Da. -Molim te, Elvise, mogu li dobiti autogram za moju Džuli?
Sa zadovoljstvom. -I...
Sliku.
Pa, gospodine, ne znam kako ću biti tajni agent...
Nećemo je objaviti. Elvise, molim te, učini mi to.
Kao prijatelj prijatelju.
Znate šta, g. predsedniče. Pristaću na slikanje
ako ćete odvojiti malo vremena za moje prijatelje. Do neba bi im značilo.
Gde su oni? -Tu ispred. -Pa, hajde da ih uvedemo.
Krou! -Tri, dva, jedan...
Verujem da bi sad Elvis voleo da dobije svoju značku.
Odmah ću pozvati, g. predsedniče. -Dobiću svoju značku, g. Kuguar.
Morao sam da panjkam Bitlse da bih je dobio, ali nikad neće saznati.
Moram da idem. Žao mi je, već su mi rekli da neću stići na let.
Džeri, moraš ostati u blizini, da me vidiš kako polažem zakletvu, čoveče.
Žao mi je. -...pripremite zakletvu G. Prislija
u njegovoj hotelskoj sobi u 15 č. -Da li ti odgovara u 15 č, Elvise?
To mi je baš potaman, g. predsedniče. -Elvise, ja odlazim.
Ne želiš da vidiš ovu značku?
G. predsedniče, možete li da nas izvinite na trenutak. -Okej.
Gospodine predsedniče. -Bože, Džeri, nepojamo me sramotiš, čoveče.
O čemu se radi? -Značka. -Da.
Kapiram, želiš značku. Čestitam, dobio si je.
Ali sad moram kući. -Da te pitam nešto, Džeri.
Zbog čega stvarno brzaš kući? -Mog života. Šarlot.
Zaprosiću je. -Džeri, to je sjajno.
Da. -To je sjajno, čoveče. Da ti kažem nešto.
Šarlot voli konje, je l' tako?
Pozvaću je i lično ću joj saopštiti lepe vesti.
Kupiću vam ranč na obodu Memfisa.
Znaš da ne moraš da kupuješ moje prijateljstvo, jer sam ti ja prijatelj.
Ne trebaju mi tvoja kola, tvoje prstenje ili tvoje vile.
Volim te, E. Ne spoljašnjost.
Ličnost.
Ali moram da idem kući.
U redu?
Da, kapiram.
Znaš da si ovo dobio, gospodine.
Izvinite, g. predsedniče?
Koliko vam vremena treba do aerodroma? -Pa, ne znam...
Sa službenom pratnjom stižemo za oko sedam minuta. -Eto rešenja.
Možemo mog momka da ispratimo tako, zar ne, šefe?
Mora da se vrati devojci, znate kako je to.
Ni u kom slučaju ne možemo civilno lice prevoziti... -Čepine, začepi.
Nikakve štete ako malo izvrdamo pravila.
Dajte mu pratnju do aerodroma. Završio sam s tim.
Da, gospodine. -Hvala vam, gospodine.
Nema na čemu. -Hvala vam.
Ispratiću te. Izvinite me, g. predsedniče. -Šta se događa, zaboga?
Ne znam, gospodine. -Gospode bože, zovi mi Henrija. -Da, gospodine.
Moram da obavim poverljiv razgovor. Možda bi mogao... -Da, gospodine.
Hvala.
Šta si ti, jebeni fikus?
Zaista si rođen u znaku šestice, Džeri. Šestice istrajavaju u svojim ciljevima.
Tvrdoglave dok se duboko ne vežu.
U tom slučaju postaju verni robovi onih koje vole.
Takođe, sprijateljuju se lakše od bilo kog drugog broja.
Sa izuzetkom petice. -Ta je neprevaziđena.
Šta kaže za osmicu? -Gde me nađe.
Osmice su večito neshvaćene. Mogu biti prilično usamljenog srca.
Duboke i žustre prirode. Sa velikim pečatom osobenosti.
I može igrati važne uloge na životnoj pozornici.
Iako su one obično fatalističke. Ili služe kao oruđe sudbine
u tuđim životima.
Srećan Božić, šestice. -Srećan Božić, osmice.
Da, ali ne mogu doneti takvu odluku bez dokaza...
Moram da idem. Zvaću te ja, Henri.
Bilo mi je zadovoljstvo, g. Prisli. I velika je stvar znati
da imamo saveznike u zabavljačkoj zajednici.
Doneli ste pravu odluku, gospodine.
I kunem se da ću uraditi sve što mogu da podržim zakon, g. predsedniče.
Mnogo nam znači što si tako voljan da pripomogneš.
Hvala vam, g. predsedniče. I sada, kao mali znak zahvalnosti,
voleo bih da vam uručim poklon. Soni?
Uzeli su ga ti momci, šefe. Ti najamni panduri ispred.
Misliš Tajna služba. -Da, gospodine, oni su ga uzeli. -Uzeli su mu poklon.
Pronađi ga i vrati, Čepine. -Da, gospodine.
G. predsedniče, imate li iskustva u karateu?
Ne, moram da priznam, nemam nikakvog karate znanja, ne.
To nije samo pitanje samoodbrane. To je pitanje samokontrole.
Kontrola uma i tela, znate. Da li biste hteli da vidite demonstraciju?
Mislim da bismo verovatno morali... -Soni.
Dobro, gde treba ja da... -Ne, vi samo ostanite po strani, g. predsedniče.
Fumikiri! Mavaši-geri! -Mavaši-geri!
Ono što sam upravo rekao jeste da ću ga napasti fumikirijem,
što je udarac otvorenom šakom u bradu, praćen visokim nožnim udarcem,
od čega bi u stvarnoj situaciji udareni pao u nesvest.
Hajde, Soni.
Tako možete da oborite protivnika u Šotokan stilu.
To je vrlo impresivno.
Tako sam ja razvio ove čelične zglobove.
Hajde, opipajte.
Dobro, sad ih šljapite.
Šljapite. Hajde, jače. Jače. Slobodno, slobodno.
To su čelične kandže tigra, g. predsedniče.
Gospodine predsedniče. -Hvala, šefe.
Samo da proverim da li je ispražnjen. -Već je provereno.
Okej. -Prekrasan.
Ovo je hromirani, memorijalni Kolt 1911 iz Drugog svetskog rata,
poluautomatski pištolj kalibra .45. Model 1911 odlikuje snaga i pouzdanost.
Lično ga je dizajnirao veliki Džon Mozes Brauning.
Nema potrebe da vam pričam kako je ovo službeni pištolj američke vojske,
i moj prvi izbor takođe, gospodine.
Šta je to ugravirano sa strane? -Ovo je pravi kolekcionarski primerak, g.
Vidite, piše „11 decembra 1941. do 7. maja 1943.”
To je u spomen na evropske, afričke
i srednjeistočne savezničke operacije. -Ja sam bio tamo '43.
Znam, gospodine. Zato sam vam ga i doneo.
A ovo ovde su...
Sad, to je ono gde bi trebalo da stoje srebrni meci.
Pretpostavljam da se Tajna služba pobrinula za to.
Ovo je izuzetan poklon.
Od srca blagodarim na ovome.
Hvala vam mnogo. -Nema na čemu, gospodine.
Hteo sam i potpredsedniku Egnjuu da dam jedan vrlo naročit primerak, takođe.
Ali je on odbio. -To me čudi.
Da. Rekao je da je on izabrani zvaničnik
kome nije dozvoljeno da prima poklone.
Ali da bi mu bilo zadovoljsto da ga prihvati kad napusti dužnost...
Izvinite, g. predsedniče.
Dobro odrađeno. Verovatno bi trebalo da se spremim za svoju večerinku.
Bilo je izuzetno zadovoljstvo, Elvise.
Hvala, g. predsedniče. Takođe. -Gospodine Prisli.
Za Džuli. -Džuli.
U čemu je stvar, ona druga me ne voli. -Ona voli Bič Bojse.
Bič Bojse. Dobre vibracije.
Hoćeš i ti jedan, Bad. -Ako vam nije problem, g. Prisli.
Naravno.
Hvala. -Nema frke. Soni.
Sajonara.
Dobar dan. Sviđa mi se. Daj mi da vidim to.
„Kuliša.” Mislite li vi da sam ja kuliša?
Sviđa mi se. Dobro. Dajte mi Henrija na telefon.
Znaš, rekao sam mu 1000 puta da bi trebalo da ih iscrpimo.
Iznurimo ih, i čitava ova zapetljancija
između Iračana i Sirijaca nestaće za nekoliko nedelja.
Idite, zaboga. -Zaklinjem se svojom čašću... -Zaklinjem se svojom čašću...
Da nikada neću izdati svoju značku, integritet, ugled ili javno poverenje.
Tako mi bog pomogao. -Tako mi bog pomogao.
Hvala, gospodine. -Čestitamo.
Dušice, drago mi je da ti se sviđa. Ne, bio je vrlo fin.
Da, vrlo dobro informisan.
Možda je tvoj tata kulišanstveniji nego što misliš? Dođavola.
Da, mislim da sam se vratio.
Preveo: Immanpx
Preuzeto sa www.titlovi.com