www.titlovi.com
Zapitao sam se koji to bolesnik nazove ulicu Edžvud Vej
i smesti je 800 m dalje od Edžvud Lejna?
To je ludo.
Nalazim se u ovom jezivom, zbunjujućem predgrađu.
Ozbiljan sam. Stvarno se ističem ovde.
U redu, dušo. Čujemo se uskoro.
Dobro, ovo je avenija Rhine.
Ovo je poput lavirinta.
Da vidimo. Istok, a zatim nastavi pravo.
Mislim da treba ići levo u... Koja je ono ulica? Pikok?
Idi pravo, a zatim levo u...
Nastavi da hodaš. Ne čini ništa glupo. Nastavi da hodaš.
Jebeš ovo. Vraćam se odakle sam došao.
Ne danas. Ne ja.
Znaš šta ovde rade strancima. Idem odavde.
Daj, buraz. Ovo je... Hej!
BEŽI!
Sid, Sid, Sid. Kako napreduješ?
Dobro. -Jesi li uzeo četkicu za zube? -Jesam.
Jesi li uzeo dezodorans? -Jesam.
Jesi li poneo udobnu odeću? -Jesam.
Hoćeš li mi dati trenutak, Sid? Moram da razgovaram s tvojim ocem.
Šta je?
Znaju li oni da sam crnac?
Ne znaju.
Trebaju li da znaju?
Čini se... kao nešto što bi trebala...
Spomenuti. -Mama i tata, moj crni momak dolazi za vikend.
Ne želim da se šokirate jer je on crnac.
Rekla si da sam ti ja prvi crnac s kojim si bila. -Da, pa šta?
Ovo je neistraženo područje za njih. Ne želim da me oteraju sačmaricom.
Neće. Kao prvo, moj tata bi glasao treći put za Obamu da je mogao.
Obožava ga. Sigurno će hteti da razgovara s tobom o tome.
I zasigurno će biti koma. Ali to je zato što je jadan otac, više od ičega.
Nisu rasisti.
U redu. -Rekla bih ti da jesu. Ne bih te dovodila kući da jesu. Razmisli o tome.
Razmišljam. -Dobro.
Ne, ne, ne. -Ja sam odrastao čovek. -Nema šanse.
Slomila si mi cigaretu. Bacila si je kroz prozor. -Nema šanse.
Bacila si $ kroz prozor. - $ koji si ti odlučio da potrošiš na nikotin.
Čekaj, moram da pozovem Roda. -O, Rod.
Nemoj to raditi.
Šta ima? -Radiš li? -Radim.
Kris, pomozi mi s ovime.
Zašto ću upasti u nevolju ako pretražim staricu? To je standardni postupak.
Geri misli ako je stara da ne može oteti jebeni avion.
Znam da se smeš, ali ozbiljan sam.
Sledeći 11. septembar će imati veze sa starcima.
Hvala što ćeš čuvati Sida za vikend. Zapamti, ne daj mu ljudsku hranu.
Ima Sindrom iritabilnog creva. -Veruj mi bar malo.
Ja ne jedem ista sranja kao i ti.
Prihvatam tvoje izvinjenje, u redu je. Kako je gđica Rouzi? -Dobro je, vozi.
Mogu li razgovarati s njim? -Ne. -Želim da razgovaram s njim. -Pričekaj.
Zdravo, Rod. -Znaš li da si odabrala pogrešnog čoveka? -Naravno da znam.
Ovo je samo trik da dođem do tebe. Nije kasno za nas. -Nađi sebi svoju devojku.
Ljut si jer nisi slušao moj savet. -Na primer?
Ne idi kod roditelja devojke belkinje. Liže ti jaja ili tako nešto?
Zdravo. -Razumeš, Kris? Kris?
Govnjar mi je prekinuo vezu.
Ljubomoran si. -Nisam. Učinila sam te ljubomornim.
Nisam ljubomoran na Roda. -To je Rod.
Jesi li dobro? -Da, uplašio sam se. A ti? -Dobro sam. O, moj Bože.
Jebote.
Ostani ovde. -Šta? Šta to radiš?
Ne znam. Ja...
Možda je otišao.
Ubuduće nazovite Društvo za životinje.
Oprostite zbog toga, bila sam dezorijentirana.
Dolazite li iz grada? -Da.
Moji roditelji su iz okoline jezera Pontako. Krenuli smo tamo za vikend.
Gdine, mogu li videti vašu vozačku? -Zašto?
Da, imam probnu vozačku. -Ne. On nije vozio.
Nisam pitao ko je vozio, tražio sam njegovu identifikaciju.
Zašto? To nema smisla. -Izvolite. -Ne, jebeš to.
Ne moraš mu pokazivati dokumente jer nisi ništa skrivio. -Dušo, u redu je.
U slučaju nesreće imamo pravo da tražimo... -To je sranje.
Gđo...
Je li sve u redu, Rajane?
Da, sve je u redu.
Popravite prednje svetlo i retrovizor.
Hvala, policajče.
Šta je? -To je bilo seksi. -Ne dam da neko zajebava mog muškarca.
Vidim. -Dobro.
Stigli smo.
To je vrtlar.
Jesi li spreman?
Zdravo! -To je moja devojčica. Dođi.
Kako si? -I ja vas volim. Nedostajali ste mi.
Ovo je moj tata Din. Ovo je Kris. -Zovi me g. Armitaž. -Naravno.
Šalim se. Zovi me Din i zagrli me.
Kako si? -Dobro sam, a vi? -Mi se grlimo. -Da.
Ovo je moja mama. Ovo je Kris. -Dobro došao.
Drago mi je. Otac ti je jako uzbuđen. Uglavnom, ja sam Misi.
Uđite. Dobro došli u naš dom.
Kako je prošao put? -Dobro. Udarili smo jelena. -Šta?
Je li uginuo? -Da. -To je grozno. Jeste li vi dobro?
Jesmo, samo nas je uplašilo. -Došao je niotkuda. Dobro smo ga udarili.
Sigurno vas je uplašilo. -Stvarno čudno. Znate šta ja kažem?
Jedan mrtav, ostalo ih je još nekoliko hiljada. -Din. -Tata.
Ne želim da počinjem o tome, ali ne volim jelene.
Dosta mi ih je. Svuda su poput pacova.
Uništavaju ekosistem. Kad vidim mrtvog jelena odmah pomislim: I to je početak.
Uopšte ne razumem. Žao mi je. -Samo kažem.
Zahvalan sam na tome što ste im uradili. Ne volim ih.
Shvatili smo to. -Izgledate jako umorno.
Pomalo.
Koliko dugo ovo traje? Ova... ova veza?
Koliko dugo?
Četiri meseca. -Četiri meseca.
U stvari, pet meseci. -Ona je u pravu, pogrešio sam.
Tako treba. Bolje se navikni da to govoriš.
Molim te. Jako mi je žao. -Da, žao mi je. Ona je u pravu, pogrešio sam.
Vidiš? -Ima li dugme za gašenje? Naporan je.
Provešću vas po kući. -Upravo su... -Možemo li se raspakovati?
Želite da se raspakujete? Pre obilaska?
Ovo je Misina kancelarija. Tu prima pacijente.
Ona je terapeut? -Da, psihijatar. Ovde su ljudi isto
sjebani u glavi kao i u gradu. Ovo je Džeremi, Rouzin mlađi brat.
Čuo sam priče. -Siguran sam da jesi.
Trenutno studira medicinu. Želi da bude poput starog. Upoznaćeš ga. -Super.
Ovo je iz Balija.
To je prilično eklektično.
Puno putujem i volim da donosim suvenire.
Privilegija je upoznati tuđu kulturu. Razumeš?
Ovo će ti se svideti. Po ovome je moj otac bio slavan.
Pobedio ga je Džesi Ovens u kvalifikacijama za Olimpijadu 1936.
Na toj Olimpijadi... -Ovens je pobedio pred Hitlerom. -Da, kakav trenutak.
Hitler je bio tamo sa svojim savršenim, arijevskim sranjima.
Dođe crnac i pokaže mu da greši pred celim svetom. Neverovatno.
Šteta za vašeg oca. -Da, skoro je uspeo.
Tu je podrum. Morali smo da ga zapečatimo zbog plesni.
Moja majka je volela kuhinju pa držimo deo nje ovde.
Džordžina, ovo je Kris, Rouzin momak.
Zdravo. -Pozdrav.
Đubre ide ispod umivaonika.
A glavna atrakcija je...
Igralište.
Sviđa mi se što je najbliža kuća s druge strane jezera.
Imamo potpunu privatnost.
Znam šta misliš. -Šta? -Hajde, shvatam.
Belačka porodica, crne sluge. Pravi kliše.
Nisam to mislio. -Nisi ni morao, veruj mi.
Zaposlili smo Džordžinu i Voltera da pomognu s brigom za moje roditelje.
Kad su umrli, nisam mogao da ih otpustim.
Ne sviđa mi se kako to izgleda.
Razumem šta želite da kažete.
Usput, glasao bih za Obamu treći put da sam mogao.
Bez sumnje najbolji predsednik u mom životu.
Slažem se.
Čime se tvoji roditelji bave, Kris?
Mog oca nije bilo u blizini, a majka je umrla kad sam imao 11 godina.
Žao mi je. Kako je umrla? -Udario ju je auto i počinitelj je pobegao. -Grozno.
Žao mi je zbog toga. -Bio si mlad.
Ne sećam se puno toga iz tog vremena, stoga...
U redu je, ne moramo razgovarati o tome.
Ti pušiš, Kris?
Voliš da dimiš? -Pokušavam da prestanem. -Tata, zato više ne dovodim ljude kući.
U redu je. Ne osuđujemo te. -To je gadna navika.
Misi ti može pomoći s tim. -Kako?
Pomoću hipnoze. Razvila je metodu i odlično deluje.
Neki ljudi ne vole da im se stranci motaju po glavi.
Slušaj, Kris. I ja sam mislio da je to sranje.
Pušio sam petnaest godina i uživao sam u svakom dimu.
Jednom me hipnotisala i sad mi se povraća od cigareta.
Smiri se, Din. -To je usluga koju nudimo.
Ne treba, hvala. -Bio pušač ili ne,
drago nam je što ćeš biti s nama na okupljanju. -To je ovog vikenda? -Da.
Kakvo okupljanje? -Moj Bože. -Hvala, Džordžina. To je zabava Rouzinog dede.
Moj otac jednom godišnje organizuje zabavu na koju pozove sve prijatelje.
Boćanje, badminton... -Zašto mi niste rekli za to?
Na isti dan je kao i svake godine, dušo. -Nije. -U stvari jeste.
Stvarno? -Da, to je pogrešno. -Nastavili smo to da održavamo
jer nas je to držalo bliskim posle njihove smrti.
I dalje su s nama. -Želela sam se odmarati za vikend. -Biće zabavno.
Džordžina? -Jako mi je žao. -U redu je.
Zašto ne odeš da se odmoriš?
Mislim da ću otići. -Dobro.
Bože. Sigurno je... -Šta ima, porodico? -Zdravo, Džeremi.
Zdravo, dušo. -Hej, prijatelju. -Ovde niko ne otvara vrata.
Zdravo, Rouzi. -Zašto bih lagao? -Odlično.
Je li ti rekla za kolekciju nožnih noktiju? -Šta? -O, moj Bože.
Znala je da ih odgrize, sisa i spremi u kutiju za nakit.
Nisam to radila. Ne znam o čemu pričaš. -To je stvarno odvratno.
Mrzim te. -Ovo je bilo dobro.
Pokušaću da ti opišem. Bili smo na prvoj godini.
Bila je zaljubljena u Konera Garfilda. -Nisam. -Koner Garfild. -Ne. Mama.
Nije. Džeremi, prestani. -Ne, ovo je dobro. Želim to da čujem.
Rouz, gde ti je kultura? Naš gost želi da čuje priču. Molim te. -Hvala.
Koner je igrao lakros sa mnom. Bio je ogroman, 190 cm. Prilično glup.
Zajedno smo organizovali zabavu... -Ti si je organizovao.
Mislim da su roditelji bili u Grčkoj.
Olešili smo bife s pićima. Svi smo bili mrtvi pijani.
Reci mi da to nije istina, Rouz.
Napunio sam boce od alkohola vodom... Mogu li da završim?
Samo napred, znatiželjna sam. -Ja sam bio gore
s najzgodnijom devojkom u razredu, Žan Dili.
Znaš li da trenutno izgledaš kao najveći kreten na svetu?
Koner počne da lupati po vratima kupatila. Otvorim vrata...
Krv mu šiklja na usta i kaže: "Tvoja sestra mi je odgrizla jezik."
Ugrizla si ga? -Dobro, dobro.
Iskreno, to mi je bio prvi poljubac i gurnuo mi je jezik u usta,
a nisam to očekivala. To je bilo refleksno. Žao mi je.
Refleks kojeg sam se rešila. -Bolje budi oprezan. -Sad ću biti jako oprezan.
Idem po dezert. I, Din, možda da malo počistiš?
Kris, koji sport pratiš? Nogomet, bejzbol? -Uglavnom košarku.
Pratiš li MMA? -Čoveče. -Šta je?
Šta je? -Džeremi, neka i drugi malo pričaju.
Izlaziš s mojom sestrom?
On izlazi s mojom sestrom. Propustio si priliku. Ne smem da ga upoznam?
Misliš kao UFC?
Da. -To je previše nasilno za mene.
Jesi li se ikad tukao kao dete? -U prvom razredu sam trenirao džudo.
Da si me samo video. -Džudo?
Jer zbog svoje građe i gena, da si stvarno naporno trenirao...
I to stvarno trenirao, bez zafrkancije, bio bi jebena zver.
Kolač od mrkve.
Kolač od šargarepe.
Šta sam propustila?
Ništa posebno. -Razgovarali smo o sportu.
Zar ne? -Da. -To dobro zvuči.
Stvar kod džiu-džitse je...
Snaga nije važna, zar ne? Sve je ovde.
To je strategijska igra poput šaha.
Moraš biti dva, tri, četiri koraka ispred.
Super.
Ustani. -Džeremi, bez karatea za stolom. -To nije karate, mama.
Imam pravilo. Nema igre s pijanicama. -To nije igra. Samo... -Džeremi.
Nisam nameravao da ga povredim.
Hteo je da ti napravi polugu na glavi. Šta je s njim?
Nije se tako ponašao prema ni jednom mojem momku, nikad.
I moj tata sa onim "moj čovek."
"Moj čovek, moj čovek." Mislim da to nikad nije čuo ni rekao,
a sada stalno to ponavlja.
I to što je moja mama gruba prema Džordžini? Koji je to kurac? Baš ludo.
Po čemu su drugačiji od onog policajca?
To je najgore od svega.
Želiš li reći nešto više?
Rekao sam ti.
Nisam to želeo reći. Nisam.
Ne volim kad nisam u pravu. -Primetio sam. -Ali žao mi je.
Ne, čekaj. Dođi. -Žao mi je. Ovo je koma.
Zašto to kažeš? -Zato što sam te ovde dovela i u rodu sam s njima.
U redu je. Dobro? -Da?
Kako to da si tako miran? -Iskreno, nije to ništa.
Volim kad se brineš za druge rase.
O tome se ovde radi? -Briga za druge rase. -Osećam to. -Da, osećaš to.
Jebem ti. -Šta je? -Zabava.
Koliko loše može biti? -Jako su beli. Ali stvarno beli. -U redu je.
S mojim genima nemaju šanse. Ja sam zver.
Shvataš li koliko je pušenje opasno?
Da. -Dođi da sedeneš sa mnom. Molim te.
Samo na trenutak. Molim te.
Hvala ti.
Je li ti udobno? -Savršeno je. Hvala. -Nema problema.
Želiš li da znaš kako deluje?
Samo mašete džepnim satom ljudima ispred lica? Tako?
Previše gledaš televiziju. -Kad sam bio dete.
Sad si jako pospan.
Ponekad koristimo žižne tačke
da bi nekoga uveli u stanje pojačane sugestivnosti.
Pojačane sugestivnosti? -Tako je.
Pušiš li ispred moje kćeri?
Prestaću, obećavam. -To je moje dete. Razumeš?
Šta je s tvojom majkom?
Šta s njom? Jesmo li... -Gde si bio kad je poginula?
Ne želim da razmišljam o tome.
Bio sam kući, gledao sam televiziju.
Čuješ li televiziju? Šta čuješ?
Kišu. -Kišu. Padala je kiša.
Čuješ li kišu?
Čuješ li je? Pronađi je.
Reci mi kad je pronađeš.
Dođi, Kris, pogledaj me.
Pronašao sam je. -Gde je bila tvoja majka?
Ona...
Vraćala se kući. Nije bila kod kuće.
S posla?
A šta si ti radio?
Ništa.
Ništa?
Samo sam sedeo. -Nikoga nisi pozvao? -Nisam. -Zašto?
Ne znam. Samo sam...
Mislio sam da ako to uradim da će biti stvarno.
Jako si uplašen.
Misliš da je to bila tvoja krivica?
Kako se sad osećaš?
Ne mogu da se mičem.
Ne možeš da se mičeš. -Zašto ne mogu da se mičem? -Paralizovan si.
Kao i onaj dan kad nisi ništa uradio. Ništa nisi uradio.
Ne...
Utoni u pod. -Čekajte. -Utoni.
Sad si na potopljenom mestu.
Šta ima, čoveče?
Ubijaš se od posla?
Ne prisiljavaju me na ništa.
Nismo se lično upoznali. Ja sam Kris. -Znam ko si.
Ona je predivna, zar ne?
Rouz?
Da, predivna je. -Jedinstvena je, najbolja od svih.
Pravi ulov.
Da.
Žao mi je zbog onoga sinoć. -Šta?
Moja vežba. Nisam nameravao da te uplašim.
Je li uspelo? -Šta to? -Bio si dugo u sobi gđe Armitaž.
Da.
Mislim da sam sinoć previše popio, ne sećam se.
Trebao bih se vratiti na posao i gledati svoja posla.
Mislim da me tvoja mama sinoć hipnotisala.
Šta? Kad?
Sinoć sam izašao na svež vazduh i naleteo na nju...
Jedva se ičega sećam i povraća mi se od pomisli na cigarete.
O, moj Bože.
Oprosti. Ne mogu da verujem da ti je to uradila.
I imao sam sjebani san. -Šta si sanjao?
Bio sam u nekakvoj rupi i nisam mogao da se mičem. Bilo je poput...
Bože, zvuči grozno. Žao mi je.
Koja je Volterova priča? -Kako to misliš? -Upravo sam razgovarao s njim.
Tip je neprijateljski nastrojen. -Je li nešto rekao?
Ne radi se o tome šta je rekao, nego kako je to rekao.
Možda mu se sviđaš. Možda je ljubomoran.
Zajebavaš me? -Ne.
Misliš da imam šanse s njim?
To ti je smešno. -Jesi li rekao nešto dobro o meni?
Odlično. -Razgovaraću s tatom o tome. To nije...
Nemoj, u redu je. Ništa strašno. Zaboravi na to.
Dobro.
Ajme meni.
Čoveče. Počinje. Jesi li spreman za ovo?
Jesam. -Ja nisam.
Stigli ste.
Baš mi je drago. -Kako si?
Nasmej se. -Da se smejem? Dobro. Kako se to radi?
Stalno se smej. Tako treba.
Vidi, to su Grinovi.
Gordon i Emili, ovo je Kris. Krise, ovo su Gordon i Emili Grin.
Drago mi je, Kris. Zaista mi je drago.
Imaš dobar stisak. -Hvala, vi takođe. -Jesi li ikad igrao golf?
Jedanput, pre nekoliko godina. Nisam bio baš dobar.
Gordon je godinama bio profesionalni golfer. -Stvarno?
Ne mogu zamahnuti kukovima kao pre, ali poznajem Tajgera.
To je odlično. -Super. -Gordon obožava Tajgera.
Najbolji igrač kojeg sam video, bez sumnje.
Kris, da vidimo u kakvoj si formi.
Ovo su Nelson i Lisa. -Kako ste?
Bogme je zgodan.
Jesi li zgodan?
Nije loše. Nelsone?
Je li istina?
Je li bolji?
Svetla put je bila u modi proteklih par stotina godina.
Ali sad se stvari menjaju. Crna je u modi.
Izvinjavam se, idem malo da fotografišem. -Naravno.
Eno ga.
Lepo je videti još jednog crnca ovde.
Zdravo. Da, naravno.
Nešto nije u redu?
Tu si. Uradi nešto s ovim. -Naravno.
Zdravo. Ja sam Filomena. A ti si?
Kris, Rouzin momak. -Fantastično. Vas dvoje ste divan par.
Hvala. -Gde mi je kultura? Logan. Logan King.
Kris mi je upravo govorio da mu je mnogo ugodnije jer sam ja ovde.
Lepo.
Logane, oprostite što vas prekidam, ali Vinkotsi su pitali za tebe.
Bilo mi je drago upoznati te, Kris.
Zbogom.
Koji kurac?
Neznanje.
Ko? -Svi.
Žele dobro, ali ne znaju kroz šta prolaze obični ljudi.
Džim Hadson. -Kris. -Znam ko si ti.
Divim se tvom radu. Imaš odlično oko.
Čekajte. Džim Hadson? Iz galerije Hadson?
Veruj mi, ne sputava me ironija što sam slepi trgovac nekretninama.
Kako vam to uspeva?
Moj pomoćnik mi detaljno opisuje dela.
Ti imaš nešto. Tvoje slike su jako brutalne, melanholične.
Moćna stvar. Mislim. -Hvala.
I ja sam pre slikao. Uglavnom divljinu.
Četrnaest puta sam slao slike u Nejšenel Geografik pre nego sam shvatio
da nemam oko za to. Počeo sam da prodajem umetnine i vid mi je otišao dođavola.
Znam. Život zna da bude bolesna šala.
Jedan dan razvijaš slike u mračnoj sobi, drugi dan se probudiš u mraku.
Genetska bolest. -Život nije pošten, čoveče.
U pravu si. Život nije pošten.
Dođi.
Koji kurac? Ostavio si me tamo. -Pogledaj ovo.
Iskopčala mi je mobilni. -Ko? -Džordžina.
Hteo sam da razgovaram s Rod i baterija mi je bila prazna.
Zašto misliš da je to uradila? -Možda joj se ne sviđa...
Činjenica da sam s tobom.
Stvarno? -Tako je.
Znači toliko si zgodan da ti ljudi iskapčaju mobilni?
Zaboravi. -Ne, stani.
Ne radi to. -Dobro, dobro. Oprosti, sve je u redu.
Posmatraju te, ha? -Čudno je, čoveče, kao i ovi ljudi.
Kao da nisu upoznali crnca koji ne radi za njih. -Da, gotov si.
I nešto ti nisam želeo reći. -Šta?
Hipnotisali su me sinoć. -Nemoj zajebavati.
Da prestanem da pušim, ali Rouzina mama je psihijatar...
Briga me da je i Ijenla Vanzant. Moj život se ne može popraviti.
U moju glavu neće ući. -Uhvatila me nespremnog, ali u redu je zato što...
Izlečen sam. Delovalo je. -Kako to da se ne bojiš?
Mogu te navesti da radiš razna sranja. Možeš lajati kao pas,
leteti okolo poput jebenog goluba i izgledati ludo. Ili...
Ne znam jesi li primetio, ali belci vole crnce da učine seksualnim robovima.
Prilično sam siguran da nisu nastrana seksualna porodica.
Džefri Damer je jeo crnačke glave. Ali pošto je pojebao te glave.
Misliš da su to očekivali? Nema šanse.
Došli su misleći da će pušiti kitu i igrati se sa jajima.
Ne! Nisu dobili priliku jer im je odsekao jebene glave.
Svejedno su pušili kitu, ali bez glave. Bilo je neko čudno sranje bez glave.
To je stvar Džefrija Damera. -Hvala ti za tu sliku.
Nisam to izmislio, video sam na televiziji. To se zapravo dogodilo.
I crnci ovde se čudno ponašaju. -Verovatno su hipnotisani.
Samo spajam tačke. Uzimam ono što si mi rekao.
Mislim da njena mama stavlja sve u trans i zajebava ih.
Hvala, Rod. Zdravo.
Pozdrav. -Zdravo.
Dugujem ti izvinjenje.
Nepristojno od mene što sam dirala tvoje stvari bez pitanja.
U redu je, bio sam zbunjen.
Uveravam te da nisam nameravala ništa čudno.
Dozvoli da ti objasnim. Podigla sam tvoj mobilni da bih obrisala ormar.
I slučajno sam ga isključila.
Nisam više htela dirati pa sam ga tako ostavila. Baš glupo od mene.
U redu je. Nisam mislio da te cinkarim.
Cinkariš? -Da te izdam.
Tužibaba. -Da.
Ne brini zbog toga.
Uveravam te...
Nikome ne polažem račune.
Da.
Ja ponekad postanem nervozan kada ima previše belaca.
Ne. Ne. Ne.
Ne. Ne, ne, ne.
Baš si nešto posebno.
To nije moje iskustvo, uopšte nije.
Armitažovi su jako dobri prema nama.
Ponašaju se prema nama kao da smo porodica.
Ova kučka je luda.
Kučka je luda.
Pričekaj. Kris, želim da te upoznam s prijateljima.
Ovo su Dejvid i Marša Vinkot. Ronald i Selija Džefris,
Hiroki Tanaka i Džesika i Fredrih Valden.
Previše imena da sve upamtim, ali pozdrav svima.
Smatraš li da je biti Afroamerikanac prednost
ili nedostatak u modernom svetu?
Teško pitanje.
Ne znam.
Hej, čoveče. Pitaju me o afroameričkom iskustvu. Možda im možeš odgovoriti.
Afroameričko iskustvo za mene je bilo uglavnom dobro.
Iako ne mogu ići u detalje
jer u zadnje vreme nisam imao želju da napuštam kuću.
Postali smo pravi kućni ortaci. -Da.
Ali čak i kad odemo u grad, to me ne zanima.
Obaveze su postale moje svetište.
Sranje.
Odlazi.
Oprosti, čoveče. -Odlazi!
Smiri se. -Odlazi! -Smiri se!
Napadi potiču teskobu što može dovesti do agresivnosti.
Ali slučajni napadi na ljude? -Nije bilo slučajno.
To je bio tvoj fleš. To ga je uzrujalo.
Kako mu je? -Puno bolje.
Mislim da vam... svima dugujem izvinjenje.
Ne, drago nam je da si opet onaj stari.
Da, jesam. I zahvaljujem Bogu i tebi što si me smirila.
Shvatam da sam vas sve prilično uplašio, posebno tebe, Kris.
Žao mi je. Nisam znao da ti fleš smeta.
Naravno da nisi. Nisi ni mogao da znaš. -Takođe nisi trebao ni da pitaš.
Moraću da vas ostaviti da uživate u ostatku večeri bez mojih dosetki.
Sve ovo me je poprilično iscrpilo.
Zašto ne odeš da se odmoriš?
Bilo mi je drago da te upoznam, Kris.
Imaš li nešto da popravimo raspoloženje? -Da. Nastavimo gde smo stali.
Šta kažete na prskalice i bingo?
Idemo da prošetamo. -Sigurna si?
Hoćemo li?
Moj rođak ima epilepsiju. To nije bio napad.
Moj tata je neurohirurg i on kaže da jeste. Verujem mu. -To nije bio napad.
Šta je onda bilo? -Koliko dugo ga poznaješ?
Upoznala sam ga danas. Zašto?
Ovo će zvučati čudno, ali...
Kad me napao...
Imao sam osećaj da ga poznajem.
Kao da si ranije upoznao Logana? -Ne, ne poznajem Logana nego tipa koji me napao.
Mislim da mi je tvoja mama bila u glavi. Mislim da mi je bila u glavi.
Da i delovalo je. -Ne, nije delovalo.
Bila mi je u glavi i sad razmišljam o sjebanim
stvarima o kojima ne želim da razmišljam. -Na primer?
Moram da idem.
Želiš da odeš?
Bez mene?
Šta god ti želiš.
Pričao sam ti o noći kad mi je umrla mama.
Zašto nisam zvao policiju i otišao da je tražim.
Prošao je sat, zatim dva pa tri.
A ja sam samo tamo sedeo.
Samo sam gledao televiziju.
Ništa nisi mogao da učinim. -Kasnije sam saznao da...
Preživela je prvi udarac.
Ležala je krvareći pored puta, u hladnoći i sama.
Tako je umrla rano ujutro. U hladnoći i sama.
A ja sam gledao televiziju.
Bilo je vremena. -Bio si samo dete. -Bilo je vremena.
Bilo je vremena.
Bilo je vremena da ju je neko potražio.
Bilo je vremena, ali niko je nije tražio.
Ti si sve što imam. Neću otići bez tebe, neću te napustiti.
Nećeš? -Ne, neću.
Bože, uplašio si me.
Idemo kući.
Šta? -Idemo kući zato što je ovo sranje.
Ovo je sranje, idemo kući. Nešto ću izmisliti.
Volim te.
I ja tebe, dušo.
Laku noć. -Idemo, draga.
Laku noć, Kris. Bilo mi je drago upoznati te.
Seronja.
Halo. -To je Dre. -Dre?
Andre Hejvort. Izlazio je s Veronikom? -Kojom Veronikom?
Terezina sestra koja je radila u bioskopu. -Da, to je on, ali čekaj.
Ovo je jebeno ludo!
On je drugačiji. -Sereš?
Zašto je tako odeven? -Nije reč o tome nego o svemu.
Došao je na zabavu sa 30 godina starijom belkinjom. -Seksualni rob!
Sranje! Moraš pobeći otuda. Nalaziš se u "Oči širom zatvorene" situaciji!
Odlazi, gade... -Halo? -Postaćeš... Halo?
Kris? Sigurno se baterija ispraznila.
Hej, zgodni. Pakuješse? -Rouz, moramo odmah otići.
Dobro. Je li sve u redu? -Reći ću ti u autu, ali moramo odmah otići. Dobro?
Dobro. Idem po svoju torbu.
Sranje.
Jesi li spreman? -Jesam, samo tražim fotoaparat.
Ovde je. -Imaš li ključeve? Staviću torbe u gepek.
Ovde su negde. Moram da ih pronađem.
Jesi li dobro? -Jesam.
Samo trenutak. Evo.
Ne možeš da pronađeš ključeve? -Ne, nikad ne mogu da ih pronađem. -Traži ih putem.
Kris? -Uzmi ključeve.
Gde ćete? Zabava upravo počinje. -Idem da stavim torbe u auto.
Je li neko za čaj? -Ne, hvala. Odlazimo.
Stvarno? Zašto? Nešto nije u redu? -Rouz.
Njegov pas se jako razboleo pa ga mora sutra ujutro odvesti veterinaru.
Žao mi je. -Baš grozno.
Rouz, ključevi. -Tražim ih.
Rouz?
Koji je tvoj cilj, Kris?
Šta?
U životu. Koji ti je cilj?
Trenutno je pronalaženje ključeva.
Vatra. Ona je odraz vlastite smrtnosti.
Rodimo se, dišemo, a zatim umremo. -Rouz?
Tražim ih. -Čak će i Sunce jednoga dana umreti.
Ali mi smo božanstveni.
Mi smo bogovi zarobljeni u čaurama. -Rouz?
Ne znam gde su. -Rouz!
Rouz! Rouz, daj mi te ključeve! Rouz, daj mi...
Daj mi ključeve. Rouz, odmah! Ključeve!
Oprezno, burazere. -Koji ti je kurac?
Ništa nisam uradio. -Koji kurac se događa?
Gde su ključevi, Rouz?
Znaš da ne mogu da ti dam ključeve, dragi.
Hajde.
Sranje. -Je li ozleđen? -Jeste li videli kako je pao?
Jesam. Džeremi, uhvati ga za noge i odvedi ga dole. Din, pomozi mu.
Sam ga mogu odneti. -Ne možeš, već si ga dovoljno oštetio. -Dobro.
Jesi li spreman? -Pazi mu na glavu.
Polako. -Ispustićeš ga. -Neću.
Nećete mi pripisati zasluge? To je bila moja krivica.
Ti si mi bio jedan od omiljenih.
Čuješ to, Kris? Jedan od omiljenih.
Zdravo, Kris je. Nisam pored mobilnog ili ne želim da razgovaram s tobom. Pozdrav.
Kris!
Zdravo, Kris je. Nisam pored mobilnog ili ne želim da razgovarati s tobom. Pozdrav.
Da. I ja.
Grozno je izgubiti um.
Milioni Amerikanaca osećaju posledica starenja.
Svaki trenutak stvara pritisak na vaše zglobove.
Tokom vremena to može prouzročiti nelagodu.
Šta se dogodilo Andreu Hejvortu?
Meštanin Bruklina nestao u Evergrin Halou.
O, sranje.
Postoji li išta lepše od izlaska sunca?
Zdravo. Ja sam Roman Armitaž i ako ovo gledate sigurno se pitate šta se događa.
Nema potrebe za brigom. Prošetajmo.
Odabrali ste to zbog fizičkih pogodnosti u kojima uživate čitav život.
Uz pomoć vaših prirodnih darova i naše odlučnosti
oboje možemo biti deo nečeg većeg. Nečeg savršenog.
Koagula procedura je čudo koje je stvorio čovek.
Naš odred je razvija već puno godina.
I tek nedavno je usavršena...
Na mom vlastitom mesu i krvi.
Moja porodica i ja počašćeni smo da to ponudimo kao uslugu članovima naše grupe.
Ne gubite snagu, ne pokušavajte da je pronađete.
Ne možete zaustaviti neizbežno. I ko zna?
Možda ćete jednoga dana uživati kao član porodice.
Pogledajte...
Koagulu.
Pogledajte Koagulu
Koji kurac?
Pozdrav, gdine...? -Vilijams. Rod Vilijams.
Agencija za bezbednost prevoza? -Da, gđo.
Znate da o problemima Agencije treba obavestiti nadređenog oficira.
Da, gđo, ali ovo nije problem Agencije. -Nemoj me zvati "gđo."
Inače će biti problema.
Kako ti mogu pomoći, Rod Vilijams iz Agencije? -U ovome je stvar.
Moj momak Kris je nestao dva dana.
Sin vam je nestao? -Ne moj sin nego prijatelj. Ima 26 godina.
Zove se Kris Vašington.
Otišao je u petak sa svojom devojkom Rouz Armitaž.
Ona je belkinja.
Dobro, nastavi. -Kris se trebao vratiti u nedelju.
A ja čuvam njegovog psa Sida.
To je Sid. -Sladak je, zar ne?
Kris mi je ovo poslao iz kuće roditelja njegove devojke.
Vidite? To je Andre Hejvort. Osoba koju smo znali od ranije.
Izgleda da je nestao pre šest meseci u nekom bogataškom predgrađu.
Meni se ne čini da je nestao. -Zato što smo ga pronašli, zar ne?
Ali Kris kaže da se drugačije ponaša. -Na koji način?
On je iz Bruklina. On se tako ne oblači. -Ni ja se nisam ovako oblačila.
Uz tto je oženjen za dvostruko stariju belkinju. -I to objašnjava odeću.
O, Bože. Rod Vilijams, Agencija za bezbednost prevoza.
Znam, ali pokušaću da objasnim.
Ono što ću vam reći zvučaće ludo. Jeste li spremni? -Dobro.
Recite. -Verujem da otimaju crnce, peru im mozak i teraju ih
da rade za njih kao seksualni robovi i slična sranja. Oprostite zbog sranja.
Pričekaj. -Poslao mi je čudnu sliku. Pomislio sam: "To je Andre Hejvort."
Nestao je pre šest meseci. Istraživao sam
jer sam kao agent Agencije za bezbednost prevoza prošao istu obuku kao i vi.
Ponekad znamo više od vas jer imamo posla sa teroristima,
ali to je druga priča. Gledajte, istraživao sam
i počeo sam spajati delove i došao sam do tog zaključka.
Verovatno otimaju crnce, peru im mozak i pretvaraju ih u robove,
ili seksualne robove, ne obične. U seksualne robove i slično.
Ne znam postaju li robovi zbog hipnoze,
ali znam da su oteli dva crnca koje poznajemo, a možda ih je i više.
Koji je sledeći korak?
I nemojte reći da nikad ništa ne uradim za vas.
Belkinje te srede svaki put.
Magija ne postoji.
Ništa od ovoga nema smisla.
Halo? Kris?
Šta ima, Rouz? Rod je. -Zdravo.
Gde je Kris? -Otišao je pre dva dana. -Otišao je?
Da. Postao je paranoičan i poludeo je na mene.
A zatim je seo u taksi i ostavio mobilni.
Čekaj. Nisi ga video? -Ne, nije se vratio.
O, moj Bože.
Zvao sam ga nekoliko puta. Bio sam u policiji.
Šta si im rekao? -Rekao sam da je nestao. -Dobro.
Pitaću te nešto. Kojom je taksi kompanijom otišao?
Bože... Ne znam.
Možda nekom lokalnom ili Uberom.
Čekaj, jako sam zbunjena. -Zbunjena si?
I ja sam zbunjen. Možeš li malo pričekati? -Dobro. -Pričekaj.
Lažljiva kučko. Laže kao... znao sam.
Imao sam osećaj da lažeš. Ova gadura laže.
Snimiću te.
Sve ću snimiti. Puno pričaš, nešto ćeš sigurno reći.
Snimaj. Zvučnik.
Uključi ton.
Rouz?
Zadnji put kad sam pričao s Krisom, rekao mi je
da ga je tvoja mama hipnotisala. -Rod, prestani.
Znam zašto zoveš. -Zašto?
Prilično je očigledno, zar ne? -Šta?
Nešto postoji između nas. -O čemu pričaš? Zvao sam te zbog Krisa.
Ne, Rod. Svaki put kad bi izlazili, sećam se da si me gledao.
Koji kurac? Ne. Kris mi je najbolji prijatelj. Jesi li mu nešto uradila?
Znam da razmišljaš o tome kako me jebeš, Rod. -Niko ne razmišlja o tome!
Zašto govoriš takve gluposti? Jebi se! Nisam želeo da te jebem! Zdravo!
Sranje! Bože, ona je tako... Ona je genijalka.
Čekaj, čekaj.
Hej, Kris. Kako si, prijatelju?
Možeš odgovoriti, interfon je u sobi.
Gde je Rouz? -Ti nevaljalče.
Ti si jedan od srećnih, veruj mi. Džeremijeve metode su puno neugodnije.
Trebao bih ti odgovoriti na pitanja ili ako te nešto brine.
Očigledno naše razumevanje postupka
ima pozitivan uticaj na uspeh procedure.
Briga te, zar ne? Objasniću ti o čemu se radi.
Prva faza je bila hipnoza. Tako te omame.
Druga faza je ovo. Mentalna priprema. To je psihološka priprema.
Priprema? -Za treću fazu.
Transplantacija.
Delimična, u stvari.
Deo tvog mozga spojen na nervni sistem mora ostati nedirnut
da bi veze ostale netaknute.
Nećeš nestati, ne potpuno.
Delić tebe će još uvek biti tamo negde sa ograničenom svesti.
Bićeš u mogućnosti da vidiš i slušaš...
šta tvoje telo radi, ali ti ćeš tamo biti kao putnik.
Publika. Živećeš u... -Potopljenom mestu.
Sad si u potopljenom mestu.
Da. Tako ga ona naziva.
Ja ću kontrolisati motoričke funkcije pa ću biti... -Ja.
Bićeš ja. -Dobro.
Brzo si shvatio. Svaka čast.
Zašto mi?
Zašto crnci?
Ko zna?
Ljudi žele promenu. Neki ljudi žele da budu jači, brži, otmeniji.
Crna je u modi.
Ali ja ne. Briga me koje si boje kože.
Ja želim nešto dublje.
Želim tvoje oči, čoveče.
Želim te stvari kroz koje gledaš.
Ovo je ludo.
Gotov sam.
Ne, ne, ne!
Džeremi?
Ti jebeni gade!
Jebi se!
Hajde!
Jedan, dva,
tri, četiri...
Policija, u čemu je problem? -Nalazim se u kući Armitaža. Zovem se Kris.
Oprostite, gdine, možete li ponoviti? -Nalazim se u kući...
Ne, nemoj to da radiš. Samo vozi.
Baka.
Uništio si moju kuću!
Uhvati ga, dede.
Proklet bio!
Daj meni da to uradim.
Ne.
Kris... Jako mi je žao.
To sam ja.
Volim te. Volim te.
Volim te.
Šta to radiš?
Pomoć. Pomozite.
Pomozite mi.
Sranje!
Kris!
Rekao sam ti da ne ideš u tu kuću.
Mislim...
Kako si me pronašao?
Ja sam iz jebene Agencije za bezbednost saobraćaja.
Mi rešavamo probleme. To je naš posao.
Smatraj ovu stvar jebeno rešenom.
Preveo: x200sx
Preuzeto sa www.titlovi.com