Preveo: Bambula
KNJIGA O DŽUNGLI
Mnoge čudne priče su ispričane o ovoj džungli,
ali nijedna toliko čudna kao ona o mladuncu Mogliju.
Ti si verovatno najgori vuk kojeg sam ikad video.
Da, ali da se grana nije slomila uspeo bih.
Trčiš nasuprot vetru, odvajaš se od čopora.
Ako ne možeš naučiti trčati s čoporom, jednog dana postaćeš nečija večera.
Kako je bilo? -Opet je uhvatio Moglija.
Nikad neće ući u Veće. -Idemo. -Trkajmo se do vrha.
To je bila viša pozicija. -Vukovi se ne skrivaju u drveću.
Ne mogu da držim korak s njima, Bagira.
Pokušao sam, samo sam izabrao pogrešno drvo.
To je bilo mrtvo drvo. -Otkud sam znao da je mrtvo? -Imalo je debelu lozu.
Svako drvo obavijeno puzavicom ili je mrtvo ili skoro mrtvo.
Takve stvari vuk mora znati.
Da, ali da se grana nije slomila, uspeo bih.
Shvatam da nisi rođen kao vuk, ali da li bi se bar mogao ponašati kao vuk?
Kad sam ga pronašao pre mnogo godina,
bio je samo detence napušten u šumi. -Na jelene!
Kako bi preživeo, znao sam da mu treba neko
da ga štiti.
Zato sam ga poverio vukovima.
Dobro gledajte, vukovi.
Akila je bio pravedan i plemeniti vođa.
Dozvolio je Mogliju da živi među njima svih ovih godina.
Problem je što vukovi odrastaju veoma brzo,
a Mogli, recimo, voli da ne žuri.
Mogli podigni me visoko. Na mene je red. -Prestani. Ne sad.
Rakša ga je odgajila. On je jedina majka za koju je znao.
Na mene je red. -Hajde, igrajmo se. -Ne igra mi se, Sivi.
Hajde, ti si mi brat. Moraš da se igraš sa mnom. Jurimo miševe.
Kako je prošlo? -Opet me je uhvatio.
Ako je tako suđeno, tako će i biti.
Da čujem Zakon.
Ovo je Zakon džungle, valjan i star poput neba.
Uspeva vuk što ga sledi,
ali prekršitelj umreti treba.
Kao penjačica koja obavija deblo, Zakon se svuda pruža.
Jer snaga čopora vuk je,
a čopor je snaga vuka.
Uskoro je kiša prestala da pada, i sušna sezona je stigla.
Vrelina se proširila džunglom, pretvarajući je u žutu boju,
pa braon, i onda crnu.
Ali te godine je bila najsušnija sezona koje se iko sećao,
čak ni mahua nije cvetala.
Moj list.
Moje, moje, moje... Ima drugi...
To je kamen. To je blato, samo blato.
Evo kamena. To je moj kamen. Niko ne sme da dira moj kamen.
Evo još jednog kamena. Dva kamena, tri kamena, Stena mira. Stena mira!
Primirje! Primirje zbog vode! Primirje zbog vode!
Pre mnogo godina je otkrivena Stena mira
i primirje zbog vode ustanovljeno.
Lov na obali reke je sad bio zabranjen.
jer prema Zakonu džungle, pijenje dolazi pre jedenja.
Stoga ste mogli da dođete do Stene mira po ovakvom danu,
i pronašli biste sve životinje jedne pored drugih.
Nemoj zaboraviti. -Nema lova! -Samo igra! -Samo igra. Razumem.
I upamti, nisu svi videli čovekovo mladunče u džungli.
Stoga se lepo ponašaj. -Dobro, mogu li sad da idem? -Povedi mladunce s tobom.
Čekajte me! -Hajde, Sivi.
Pogledajte ovog momka. -Pardon. -Izvinite.
Hoda na dve noge. -Ne bulji.
Pogledajte, divlji vepar. -I nosorog. -I mungos.
Svi su ovde. Je li ono paun?
Štap. -To je moj štap. Sviđa mi ovaj štap.
Ozbiljno, to je moj štap. -Moj je! -Pusti mi štap!
Ovo je primirje zbog vode! -Primirje je zbog vode!
Izvini, ja sam kriv. Nije namerno.
Mogu pišati na tome. -Čuvaj, molim.
Tata, šta je to? -Mislim da je to čovekovo mladunče.
Šta čovekovo mladunče radi ovde?
Ne zaboravi na primirje. -Poznat mi je Zakon, antilope.
Šta je to?
Čudno. -Čudno. -To je čudno. -Mogli.
Koje je pravilo u vezi s tvojim trikovima?
Tako ne rade vuci. -Nema više trikova.
Nemoj da kloneš duhom, mališa. Napravićemo od tebe dobrog vuka.
A ja? Hoću li i ja biti dobar vuk? Pogledaj kako zavijam.
U nekim čoporima, zakržljale pojedu.
Mogli, iza mene.
Ne odvajaj se od mene.
Svi dolaze na Stenu mira. Toliko mirisa treba da razaznam.
Ali...
Nisam mogao da ne primetim čudan smrad danas.
Kakav je to miris koji sam namirisao?
Skoro da mislim da je u pitanju nekakvo
čovekovo mladunče.
Mogli pripada mom čoporu, Šir-Kane.
Mogli? Dali su mu ime.
Kad je to bilo? Došli smo do toga da usvajamo čoveka u džunglu?
On je samo mladunac.
Zar te moje lice ne podseća šta odrasla osoba može uraditi?
Promeniš lovište na nekoliko godina i svi zaborave kako Zakon funkcioniše.
Da vas podsetim. Čovekovo mladunče postaje čovek.
A čovek je zabranjen!
Šta ti znaš o zakonu? -Rakša...
Loviš iz zadovoljstva, ubijaš zbog moći. Nikad nisi poznavao zakon.
Mladunče je moje, moje.
Vrati se otkud si došao, opečena zveri!
Tigar zna ko kontroliše ovaj deo džungle.
Siguran sam da ne misli da dolazi ovde i preti.
Pogotovo ne za vreme Primirja zbog vode.
Ne, imam duboko poštovanje prema ovim zakonima kako bismo bili bezbedni.
Ovo vam obećavam. Ništa večno ne traje.
Kiše će se vratiti i reka će nadoći,
a kad ova stena nestane, primirju će doći kraj.
Ako ga želite zaštititi, u redu, ali zapitajte se.
Koliko života vredi čovekovo mladunče?
Koliko života?
Ko može odgovoriti na to pitanje?
Kiša. -Kiša. -Kiša.
Ostani suv. Ostani suv.
Ove bodlje u sve zapnu.
Kad su se kiše vratile,
Veće je moralo da se suoči s pitanjem.
Nisu većali, već su su se svađali mnogo dana.
Šta misliš o čemu razgovaraju?
Niko se pre nije isprečio između čopora.
Ali Šir-Kanova pretnja se ne sme ignorisati.
Mogli, ne bi trebalo da ideš tamo gore.
On mora da ide!
Pogledajte nebo, Šir-Kan se možda uputio ovamo dok mi razgovaramo.
Molim vas! -Odlazim!
Ne želim da neko nastrada.
Mogli, vrati se u jazbinu! -Čovekovom mladunčetu je mesto među ljudima.
Odgajili smo ga kao jednog svog. -Dobiće dete u svakom slučaju.
Akila. Možda ja mogu pomoći.
Dečko je u pravu.
Možda je vreme da nađe druge ljude. -Ne. Ja sam ga doveo kod vas.
A sad ću ga vratiti tamo gde pripada.
Neću ti dozvoliti. On je moje mladunče.
Znali smo da će doći ovaj dan.
Mi smo jedina porodica za koju zna. -Rakša.
Tamo će jedino biti siguran.
U redu je, mama. Neću daleko otići.
Posećivaću vas.
Nikad nemoj zaboraviti ovo.
Ti si moj, moj.
Bez obzira kuda odeš, ili kako god te budu zvali,
uvek ćeš biti moj sin.
Voleo bih da vam mogu reći da su vukovi mogli da se bore protiv Šir-Kana
ali ovo nije takva vrsta priče.
Kornjače me vole. Možda krokodili.
A nosorozi? Uvek mi daju da se družim s njima.
Naravno, nosorozi spavaju stojeći.
Mislim da mi to ne bi išlo.
Onda ili kornjače ili krokodili? Šta misliš ko je bolji?
Ništa od toga. -Kako to misliš?
Vodim te u ljudsko selo.
Šta? -Bagira, ljudi su mi strani. -Upoznaćeš ih.
Uvek si govorio da se ne smemo približavati ljudskom selu.
To je bilo drugačije.
Zašto je drugačije? Uvek si govorio: "Držite se podalje ljudskog sela
inače možete upasti u zamku.
Ili vas mogu pojesti ili povrediti kamenom koji doleti."
Znam šta sam govorio.
Slonovi. -Pogni glavu. -Zašto?
Iskaži im poštovanje. Slonovi su stvorili ovu džunglu.
Tamo gde su napravili brazde svojim kljovama, reke su potekle.
Tamo gde su dunuli kroz svoje surle, lišće je otpalo.
Stvorili su sve što pripada džungli,
planine, drveće, ptice u drveću.
Ali oni nisu stvorili tebe. Zato moraš da odeš.
Šta ako živim s Nilgaj? -Ne.
Ili s mungosom? -O ovome se ne može razgovarati.
Ali ovo je moj dom. Čak ni ne znam kakvi su ljudi. -Naučićeš.
Ali hoću da ostanem u džungli. Zašto moram da idem tamo?
Jer džungla više nije sigurna za tebe. Lovi te tigar.
Samo ljudi te sad mogu zaštititi.
To nije pošteno. Ne ostavljaš mi izbora.
Mnogo stvari mi ne govoriš. Nemoj da misliš da nisam primetio.
Kažeš da me vodiš tamo odakle sam, ali si me našao u džungli.
Vraćaš li me u džunglu? Ne.
Zašto me vodiš u ljudsko selo ako si me našao u džungli?
Zašto me tigar toliko mrzi? Zna li me? Izgleda da me poznaje.
Dole. -Šta? Sad moramo da se poklonimo i bizonu?
Slušaj me. Ovo nije igra. Trčaćeš kroz onu guduru.
O čemu ti to?
Idi na sever gde nebo sija noću. Naći ću te tamo.
Bagira, neću da napravim nijedan korak više...
Beži, Mogli!
Beži!
Sivi, šta je bilo? Zašto nisi izašao da se igraš?
Šta je to?
Zašto je morao da ode? -Sivi...
Mogli smo ga zaštititi. Nije trebalo da ga pustimo da ode.
I meni nedostaje. Važno je da je bezbedan.
Uđite unutra.
Pretpostavljam da znaš zašto sam došao.
Čovekovo mladunče je napustilo džunglu.
Mislio sam da sam bio jasan. Hteo sam da bude predat meni.
Više mu ne pružamo utočište. Napustio je čopor.
A kuda je otišao, ako smem da pitam?
Sa svojom vrstom je sad.
Znači čovekovo mladunče je napustilo džunglu.
Tako je. Ti i ja više nemamo problem.
I što je najvažnije, imamo mir.
Onda je rešeno.
Ukoliko ga ne namamim nazad!
Akila!
Jesam li vam privukao pažnju sad?
Nisam hteo da bude ovako. Bilo je toliko prosto.
Samo sam jedno tražio, a vi ste me toga lišili.
To se završava sad. Proširite priču.
Dok ne budem imao čovekovo mladunče, ova brda su moja brda.
Niste logično reagovali.
Sad spoznajte strah.
Bagira?
Zdravo.
Imaš li neki jezik?
Simpatičan si.
Hoćeš griz?
Hajde. Sve je u redu. Ne plaši se.
Hajde.
To je moje!
Vratite se!
To je moje!
Ostavite to!
Ima li koga?
Ko je tamo? -Zdravo, mladunče.
Ne plaši se. Neću te povrediti.
Samo sam prolazio. Ne želim probleme.
Nema problema.
Jesi li sam ovde?
To nije dobro. Nikad ne treba da budemo sami.
Čekam prijatelja. Treba uskoro da stigne.
Mogu ostati s tobom dok ne stigne.
Je li to u redu?
Štitiću te.
Samo ti ja, slatko stvorenje.
Ko si ti?
Ka.
Siroto slatko malo mladunče.
Šta radiš toliko duboko u džungli?
Ovo je moj dom. -Zar ne znaš šta si?
Znam šta si.
Znam odakle si. -Stvarno?
Da.
Hoćeš li da vidiš?
Da.
Uglavnom, ljudi ostaju u svom selu, daleko od tmine džungle.
Ali ponekad putuju.
A kad putuju, njihove pećine dišu u mraku.
To zovu "crveni cvet".
Čovekov izum. Donosi toplotu i svetlost...
I uništenje svemu što dotakne.
Ko je to? -Putnik je štitio svoje mladunče.
Šir-Kan je ubio tog čoveka te noći.
Ali ne pre nego što je bio opečen dodirom crvenog cveta.
Toliko brzo je otrčao da nije primetio mladunče koje je ostavio za sobom.
A to mladunče si bio ti.
Panter te je pronašao.
Siroto slatko stvorenje.
Želiš ostati u džungli...
Možeš ostati sa mnom ako želiš.
Držaću te blizu sebe.
Ne plaši se.
Veruj mi.
Smiri se, mali. Nema potrebe da se uzrujavaš. -Gde sam?
Ovo je pećina, moja pećina.
Ne sećaš se šta se desilo, je li? -Ne. -Spasao sam ti život.
Da, izvukao sam te iz čeljusti smrti, iz "klupka smrti" da tako kažemo.
Srećom, tvoj novi omiljeni heroj, ovaj ovde stari Balu,
slučajno je prolazio.
Ništa posebno. Samo mi ovo reci.
Umeš li da se penješ?
Da. -Onda prekinimo da gubimo vreme i prionimo na to.
Na šta da prionemo? -Na otplatu duga, mali.
Kako to misliš "otplata duga"? Za šta otplata duga?
Dužnik si mi, mali. Dužnik si mi. -Uspori.
Odužićeš mi se. -Ali...
Jer je to pravično. Uradićeš ono što je pravično.
To je pravično, da mi se odužiš jer mi duguješ. Jasno?
Evo našeg malog zadatka. Vidiš li ono zlatno što kaplje nadole?
To se zove med.
Sve što treba da uradiš, mališa, kako bi se odužio,
je da se popneš gore
i doneseš mi to čudo odozgo gde prave čudnu buku.
Zezaš me, zar ne? -Ne baš.
Mogao bih da poginem penjući se gore. -Mali.
Mali, pokušaj ovo da razumeš.
Ja sam medved. To znači da moram pojesti hrane koliko težim svakog dana
radi zimskog sna.
Znam da mnogo tražim, ali ja se ne penjem za razliku od tebe.
Stvarno mi treba tvoja pomoć. Zima stiže.
Ne želiš da zaspim i nikad se ne probudim.
Ima mnogo pčela ovde gore. -Da, nekoliko.
Ali ne brini. Te pčele ne bodu.
Dobar dečko!
Bodu me.
Dobro. Uradio bih to sam ali plašim se visine.
Brate, opet Jovo nanovo. -Gledaj svoja posla!
Možeš ti to! -Pobeći će. -Ovaj neće.
Čim majmuna ubodu, uvek zbriše.
On nije majmun. -Šta je? -Čovekovo mladunče. -Čovekovo mladunče?
Da. Stišaj se, pokušavam da se koncentrišem.
Da li sve ide kako treba tamo gore?
Brate, izgleda da je dobio još jedan ubod. -Odlazi!
To je čovekovo mladunče. -Čovekovo mladunče? -Tako je.
Nije majmun? -Nije, već čovekovo mladunče.
Nisi bio ugroženija vrsta nego što si trenutno.
Sjajno ti ide. -Bodu me!
Brate, opet Jovo nanovo. -Nije majmun, Frede. -To je čovekovo mladunče.
Čovekovo mladunče? -Tako je. -Možeš li da veruješ? -Siguran si?
Da li biste ućutali molim vas?
Ti tamo gore. Vidim da sve fantastično ide.
Možeš ti to! Veruj u sebe!
Tako! Hajde, još malo!
Frede?
Hvala na udarcu.
Rekao si da ne bodu. Kako ovo nazivaš?
Kako si to uradio? Mora da su bile ženke.
Odozdo izgledaju kao mužjaci. Ženke ipak bodu.
Stavi med na to. -Med, stvarno?
Da, staviš med, oližeš ga, i mnogo bolje se osećaš.
To je prirodni losion. Svuda ga stavljam.
Hvala. Sad smo kvit. -Samo malo.
Kako se zoveš? Nismo se zvanično upoznali. -Mogli. -Mogli?
Mogli je sjajno ime.
Kladim se da si jedini s tim imenom.
Mogli, slušaj.
Moram mnogo toga da sakupim u sledećih nekoliko nedelja zbog zimskog sna.
Dobro bi mi došla tvoja pomoć. Ako ostaneš...
Ne mogu. Moram da idem u ljudsko selo.
Zašto u ljudsko selo? -Nemam izbora. Tigar me lovi.
Stvarno? Zašto tigar? -Jer sam čovekovo mladunče. Ostavi me na miru.
Mogli, prijatelju, druže, ortače.
Uspori, zgodni. -Bagira je rekao da moram otići u ljudsko selo.
Bagira. Poznajem ga, naravno.
Znaš li koji je njegov problem? Uvek igra po pravilima.
A ponekad pravila treba da se... Nije nužno da se prekrše,
ali sigurno se mogu zaobići i drugačije tumačiti. Zar ne?
Rekao mi je da odem u ljudsko selo. Tamo ću i otići.
Dobro. Hoćeš da ideš u ljudsko selo? Nek bude po tvome.
Zapravo, uradiću nešto još bolje i lično ću te tamo odvesti.
Hajde. Idemo. Kasno je.
Ono najneophodnije.
Zaboravi na brige i konflikt.
Mislim na ono najneophodnije...
Šta je to? -Pesma o lepom životu.
Šta je to pesma? -Nikad nisi čuo pesmu?
Svi imaju pesmu. Zar vukovi nikad nisu pevali? -Ne znam.
Recitovali smo Zakon džungle.
Ovo je Zakon džungle, valjan i star poput neba.
Uspeva vuk što ga sledi, ali prekršitelj umreti treba.
Mali, to nije pesma. To je propaganda.
Šta je propaganda?
Još malo.
To je ljudsko selo? -Da, možeš ga prepoznati po crvenom cvetu.
Stvarno vole svoj crveni cvet.
Izgleda da crveni cvet nije toliko loš.
Da, izmakne li kontroli uništava sve što dotakne.
Nemoj se igrati time. Jasno? -Jasno. -Dobro.
Misliš da odatle potičem?
Moguće. Šta znam, mali. Da li ti deluje poznato?
Ne sećam ga se. Samo se sećam života s vukovima.
Zašto hoćeš tamo da ideš? -Bagira je rekao da su mi ljudi potrebni.
Opet to povinovanje Bagiri.
On mi je prijatelj. Ne znam gde je.
Ne mogu da verujem da zauvek napuštam džunglu. -Mogu li da kažem nešto?
Ono što si danas uradio, ništa slično video nisam.
Godinama pokušavam da se dokopam tog meda.
Ali koristim svoje trikove. -Kakve trikove?
Znaš, sve što sam napravio... Tako ne rade vuci.
Nije bitno kako to rade vuci. Tako to radi Mogli.
Tako to radi Balu. Tako mi to radimo. Tako rešavamo probleme.
Ne mogu ni zamisliti kakakv bi potencijal imao
kad bi ti neko poput mene pomagao.
Kažeš da hoćeš ići u ljudsko selo. Ja kažem da možeš biti čovek i ovde.
Znaš šta? Sad pošto znaš gde je ljudsko selo,
možeš otići tamo dole kad poželiš.
Ali lično bih cenio, kao ličnu uslugu meni lično,
kad bismo sarađivali, samo mi, trikovi i sve ostalo.
I mislim da bi bilo zanimljivo videti koliko meda možemo sakupiti pre zime.
Učiniću sve što mogu kako bi se tvoji trikovi realizovali.
I ako se ispostavi da ti nije zabavno,
ispratiću te lično u ljudsko selo. Dogovoreno?
Do zime.
Mama, probudi se.
Mladunci? -Tamo gore su.
Naravno, pouzdaju se u brojnost.
Nemaju zaštitu koju većina životinja ima.
I iskreno...
Ali ono čega treba da se pazite je kukavica.
Znate li kako kukavica preživljava?
Vrebajući majčinu slabost.
Kukavica je previše pametna da podiže svoje ptiće,
pa umesto toga, podmeće svoja jaja u gnezdo obične ptice.
Stoga, kad se izlegnu, majka ptica je prevarena.
Hrani ih, gaji ih.
Znate li šta se desi njenim ptićima?
Umru od gladi zbog zanemarivanja.
Samo zato što je majka volela ptića koji nije bio njen.
Hajde, vreme je za spavanje.
Mislim da sam im se svideo.
Zašto to radiš?
Otišao je. Zar to nisi želeo?
Hteo sam da umre.
Čim čuje šta se ovde desilo, vratiće se.
A ja ću čekati.
To je prva oznaka. -Razumem. To je prva oznaka. -Razumem.
Ono je prva oznaka. -Razumem.
Uspeo sam. Reci mu da ide do druge oznake. -Razumem.
Idi do druge oznake. -Razumem. -Jasno.
Potraži ono najneophodnije. Jednostavno ono najneophodnije.
Zaboravi na brige i konflikt.
Mislim ono najneophodnije,
recepte stare Majke prirode koji donose ono najneophodnije u životu.
Gde god da odlutam, gde god da se odskitam,
ne bih mogao biti željan svog velikog doma.
Pčele zuje u drvetu da naprave meda samo za mene.
Kad gledaš ispod kamenja i biljaka, baci pogled na te fantastične mrave.
Onda možda probaj nekoliko.
Ono najneophodnije u životu će ti doći!
Gde god da odlutam, gde god da se odskitam,
ne bih mogao biti željan svog velikog doma.
Pčele zuje u drvetu da naprave meda samo za mene.
Kad gledaš ispod kamenja i biljaka, baci pogled na te fantastične mrave.
Onda možda probaj nekoliko.
Ono najneophodnije u životu će ti doći!
Doći će ti!
Da, doći će ti, doći će ti!
Balu, pogledaj.
Prilepi se uz moja leđa.
Pokaži se.
Bagira.
Mogli.
Svuda sam te tražio. Mislio sam da si otišao.
Dobro si? -Da. Ne mogu verovati da si me našao.
Mnogo sam se zabrinuo zbog tebe.
Izgubio sam se i nisam znao šta se desilo,
ali onda sam sreo Balua i onda me je spasao od džinovske zmije.
A sad radimo zajedno. -Stvarno? Novi preokret.
Nisam znao da lenji medvedi rade. Hajde, Mogli, pođimo našim putem.
Stani! -Idite vi ispred, ja ću vas stići.
Nemoj da se ljutiš. -Zašto bih se ljutio?
Jer si uvek ljut kad radim stvari.
Ovog puta moraš obećati da nećeš biti ljut. -Pokaži mi, pa ću odlučiti.
Hajde. Pogledaj.
Ovo su lijane koje koristim na litici.
Upletem ih kako bi bile duže i jače. Vidiš li koliko su jake?
Hoćeš li da vidiš strava deo? Unutra je. Idemo.
Hajde.
Ovo su rezerve meda za zimu.
Jesi li poludeo?
Rekao si da se nećeš ljutiti. -Jesi li slušao ono što te je Akila učio?
Ovim trikovima nije mesto u džungli.
Ako želiš to da radiš, radi to u ljudskom selu.
Ali pomažem Baluu da se spremi za zimski san.
Medvedi ne ulaze u zimski san u džungli. Šta ga to učiš?
Ne ulazim sasvim u zimski san, ali dremam mnogo.
Slušaj me, varalico. Možda on ne zna tvoju igru, ali ja znam.
On odlazi smesta. -Ali neću da idem. -Nemaš izbora!
Zašto se svi ne smirimo na kratko? Kasno je, prekasno za putovanje.
Zašto svi ne uzmemo malo meda... -Ne jedem med.
Nema problema, ja ću jesti med.
Svi lepo odspavajmo, pa možemo o ovome razgovarati ujutru.
Dobro, ali odlazimo rano izjutra.
Mogli.
Gde je? -U jami. -Gde? -Da li ga tako učiš?
Daj, bre, znaš da ga nikad ne bih učio da se petlja oko slonova.
Zdravo, momci.
Šta sam ti rekao? On je poseban.
Znam da je poseban. Ja sam ga odgajio.
Onda ga ne teraj da ide. Pusti ga da bude svoj.
Ne razumeš. Dečak je u opasnosti.
Znam. Rekao mi je. Lovi ga tigar.
Ne bilo koji tigar, Šir-Kan. -Šir-Kan ga lovi?
Ali ako ga pošalješ nazad u ljudsko selo, upropastiće ga.
Od njega će napraviti čoveka. Treba da ga pošaljemo nazad u vučji čopor.
Ko je njihov alfa? Akila? On ga može zaštititi. -Akila je mrtav.
Šta? -Šir-Kan ga je ubio.
Ništa ga neće zaustaviti dok se ne dočepa ovog dečaka. Ništa.
Možemo ga jedino spasti ako ode u ljudsko selo.
Molim te, Balu. Samo će tebe poslušati.
Zdravo, mali. -Zdravo.
Strava je ono što si uradio tamo. -Bagira nije tako mislio.
O, ne. Razgovarao sam s njim. Bio je veoma impresioniran.
Stvarno? -Obojica smo bili, da.
Nikog nikad nisam video da se toliko približio slonu.
Slušaj, mali, moramo da razgovaramo o nečemu.
O čemu želiš da razgovaramo? -Znaš, razmišljao sam.
Sad kad se tvoj prijatelj pojavio,
možda je vreme da vas dvojica odete.
Sad je zima, i stvarno je vreme da ideš.
Ali hoću da ostanem ovde s tobom.
Mi smo drugari, zar ne?
Ne, nikad nismo bili prijatelji. Ja te sigurno nisam smatrao za prijatelja.
Pomogao si mi da dođem do meda, i više mi ne trebaš. Ali...
Moram li da ti nacrtam?
Ne želim te više ovde.
Rekao sam mu.
I to je nešto najteže što sam uradio.
Znam.
Odlazi.
Skloni se od mene.
Prestani!
Skloni se od mene!
Bagira!
Mogli!
Mogli, drži se!
Bagira!
Šta je to bilo? Kuda ga vode? -Ovuda.
Vidimo te!
Skoči, i pazi s tim kandžama.
Ti...
Upomoć!
Ja ću preuzeti odavde. -Ne, idem.
Izvodljivo je, ako ne moram da se penjem previsoko.
Dobro. Krenimo. -U redu.
Ptica, to ne može biti dobar znak.
Balu, gledaj u mene. Samo gledaj u mene.
Dobro ti ide, samo oči drži gore, visoko.
Dobro, stižem, stižem.
Iz kog si dela džungle?
Ti, čovekovo mladunče.
Dolaziš li s juga, severa? Iz kog dela džungle?
Valjda s juga. -Južna džungla, Siani.
Čuo sam da je prelepo tamo, mada nisam lično bio.
Reci mi.
Jesi li ikad okusio voće "pa pa" u Sianiju?
Neki ga zovu... Kako ono beše? Papaja.
Ukradene reči. Ja ga zovem "pa pa"
zbog zvuka koji pravi kad padne na pod džungle.
Probaj.
Hajde.
Dobro je.
Znaš li ko sam ja? -Ne.
Ja sam kralj Bandar-loga.
Zovi me Lui.
Uspeo sam. -Bravo, prijatelju.
Mora da je unutra. Za mnom. -Ne, ne.
Na ravnom terenu smo, ja sam glavni.
I imam plan.
A ti si čovekovo mladunče koje je živelo u džungli.
Otkud to znaš?
Dete, ja imam uši, moje uši imaju uši.
Ako hoćeš da živiš ovde, trebaju ti životinje da te štite.
Samo te ja mogu zaštititi i to ću uraditi za određenu cenu.
Nemam šta da ti dam.
Mislim da imaš.
Šta? -Osvrni se, čovekovo mladunče.
Imam sve, mnogo hrane.
Beskonačno blago, komandujem brojnim legijama.
Ali jedno nemam,
a ti mi to možeš dati.
Crveni cvet.
Nemam to. -Ti si čovek, zar ne?
To te čini čovekom!
Možeš dozvati svoj crveni cvet i kontrolisati ga.
Rekli su mi da se ne približavam crvenom cvetu.
Znaš li zašto su ti to rekli?
Jer kad ga se dočepaš, popećeš se na vrh lanca ishrane.
Ništa u ovoj džungli se ne može odupreti
crvenom cvetu.
Molim te, samo hoću da idem.
Ne pokušavaj da me zezneš, čovekovo mladunče. Sklopiću dogovor s tobom.
Želim čovekovu crvenu vatru kako bih ostvario svoj san!
Odaj mi tajnu, čovekovo mladunče. Hajde, reci mi šta da radim.
Daj mi moć čovekovog crvenog cveta kako bih bio poput tebe.
Želim biti poput tebe.
Hoću da hodam poput tebe, govorim poput tebe!
Videćeš da je to istina. Neko poput mene
može naučiti da bude neko poput tebe.
Možda misliš da je bezveze, da bih ja gigantopitek
ikad sanjao da se udružim s takvima poput tebe, čovekovo mladunče.
Ali zajedno, bili bismo moćni. Sva blaga u džungli naša.
Ja imam želju, ti plamen, ali za san koji sanjam potrebna su dvojica!
Zato, želim biti poput tebe.
Želim upotrebiti taj plamen onako kako ti radiš.
Kako bi veličanstveno bilo da gigantopitek poput mene
nauči da radi onako kako ljudi rade.
Samo nam treba jedno kako bismo dostigli naš puni potencijal.
Donesi mi crveni cvet.
Vladaćemo ovom džunglom, i ja ću te štititi.
I nikad više ni u čemu nećeš oskudevati.
Ne mogu! -Ne možeš ili nećeš?
Ne mogu! -Uradićeš to!
Pardon! Bilo ko!
Oprostite. Jesam li u pravom majmunskom hramu?
Bože. Je li to kralj Lui?
Ovo je tako uzbudljivo.
Legende su se ogrešile o vas, gospodine.
Vi ste istinski enormni...
Na najbolji način. Pogledajte svo to meso.
Čuči tamo na drevnom tronu.
Kraljevski. -Ščepajte ga.
Samo malo. Možete li da sačekate?
Popeo sam se uz planinu da vas vidim, a nisam penjač.
Samo kako bih bio u vašem prisustvu. Za mene je ovo ostvarenje sna.
Bacite ga s litice.
Samo malo. Samo malo.
Nemam ništa protiv toga.
Došao sam ovde nepozvan. Veoma arogantno od mene.
Dozvolite da prekinem samog sebe. Moram reći...
Momci, mnogo ste zgodniji uživo nego što se zna. Niko vam nije ni blizu.
Mislim da je to zbog mirisa. Miris je oštar.
Ali nije samo "Pogledaj me", već "Pametan sam."
Vi momci imate znanje. Imate inteligenciju.
Naučili ste ono s palcem. Pokažite mi. Kako to radite? Ja ne mogu.
Češem se, trljam, mogu uhvatiti ribu.
Ali nadao sam se, i možda vam se ovo neće svideti. Nadao sam se...
Ponavljam, to je san. Ali nadao sam se da bih mogao postati
Bandar-log.
Bože, ala bih voleo biti poput vas. Prišljamčiću vam se.
Niko ne sme izaći! -Mogu sam da se ispratim. Hvala. Doviđenja.
Pokušaćemo da ih odbijemo.
Kuda si pošao, čovekovo mladunče? -Beži od mene!
Nemaš nikog sad. Ja sam ti jedina nada.
Mogu učiniti da se dobro osećaš ovde. Kuda ćeš inače otići?
Vratiću se u čopor. Vratiću se kod Akile.
Akila? Nisi čuo?
Šir-Kan ga je ubio.
Mora da je zbog tebe. -Ne! Lažeš!
Nemoj da bežiš...
Od onoga što si! Jesi li čuo?
Razmisli o tome, čovekovo mladunče.
Možemo vladati ovom džunglom.
Poslušaj glas razuma.
Imam te!
Mogli!
Ako se nešto desi tom malom, nikad neću sebi oprostiti.
Bagira! -Mogli?
Ostani tamo. Mi ćemo doći tebi.
Je li istina? -Šta?
Da li je Akila mrtav?
Hteli smo da ti kažemo.
Znao si! Obojica ste znali!
I niko ništa nije preduzeo povodom toga!
Mali, drži se. -Neko mora nešto preduzeti.
Mogli!
Nema mu traga. Kuda je mogao da ode?
Hajde!
Ovaj čovek. Došao je u džunglu.
Mama, šta se dešava? -Crveni cvet.
Svi idite do reke.
Crveni cvet. -Crveni cvet. -Crveni cvet.
Mladunci, hajde. Ostanite blizu.
Je li ono Mogli?
Šir-Kane!
Šir-Kane, ne bojim te se!
Niko više ne treba da te se boji!
Ne.
Mislim da se sad boje nečeg drugog.
Čovekovo mladunče je sad čovek.
Sivi.
Uvek je veličanstven dan kad stašu.
Njih možeš zavarati, ali mene ne.
Ja sam video tvoju budućnost.
Ja sam video šta ćeš postati.
Hajde, upotrebi crveni cvet.
Upotrebi ga na meni kao što je tvoj otac uradio.
Pokaži svima šta si zapravo.
Ja sam Mogli Siani i ovo je moj dom!
To je najgluplje što si mogao uraditi.
Sad nemaš ništa.
Nemaš kandže, krzno, niti zube.
I nemaš prijatelje.
Ovo je Zakon džungle, valjan i star poput neba.
Šta je ovo? -Uspeva vuk što ga sledi,
ali prekršitelj umreti treba. -Budale.
Kao penjačica koja obavija deblo,
Zakon se svuda pruža. -Dobro! Pobunite se svi!
Hoćete se isprečiti između mene i čovekovog mladunčeta?
Jer snaga čopora vuk je, a čopor je snaga vuka.
Svi ćete mi završiti u zubima!
Ne! -Vukovi, u napad!
Ostani ovde. -Ali hoću da se borim uz vukove!
Ne možeš se boriti protiv njega kao vuk. Nisi vuk.
Bori se protiv njega kao čovek.
Sad idi! -Dobro.
Mi ćemo ga zadržati.
Vreme je da stavimo tačku na ovo. -Ne!
Mrtvo drvo.
Sad smo samo ti i ja.
Slomi se, slomi se!
Nemaš kuda da odeš, čovekovo mladunče!
Jesi li mislio da ću te pustiti da ostariš?
Ili ću te ja proždreti, ili će crvena vatra.
Samo je pitanje vremena.
Koliko si mislio da ćeš preživeti protiv mene?
Duže od svog oca?
Duže od Akile?
Ne bojim te se!
Čuješ li me?
Neću više da bežim od tebe.
Ne!
Čvrsto si se držao, prijatelju. Čvrsto si se držao.
Mama, mama.
Moj sin. -Mogli. -Mogli. -To je Mogli.
Mogli.
Vidi ti to.
Tamo gde su napravili brazde svojim kljovama,
tamo su reke potekle.
U svom životu, štošta sam video u ovoj džungli, ali te noći,
video sam nešto što nikad neću zaboraviti.
Video sam samog malog dečaka
kako ujedinjuje džunglu po prvi put.
Još nekoliko skretanja. -Popeću se!
Ostani na zemlji!
Nikad ne sluša.
Pretekao sam vas. -Daj, bre, Mogli. -Popeo si se u drvo. -Umalo smo uspeli.
Društvo, stižem... prebrzo.
Zar vas niko nije naučio da džogirate?
Ti si se popeo kad su svi ostali na stazi. -Ali isto to si ti uradio.
Možda, ali ja nisam vuk. Sledeći put ostanite zajedno. Hajde, društvo.
Jer snaga čopora je... -Vuk.
Vuk. A čopor je snaga vuka.
Mogli se vratio.
Mogli, čekaj nas.
Požurite, društvo. -Zdravo, Sivi.
Dobro pogledajte, vukovi.
Ovo je Zakon džungle...
Valjan i star poput neba.
Uspeva vuk što ga sledi,
ali prekršitelj umreti treba.
Kao penjačica koja obavija deblo...
Zakon se svuda pruža. Jer snaga čopora...
Ovde gore je lepo. -Sad može da se penje.
Molim te nemoj mi reći da ćeš sići.
Mogao bih se navići na ovo.
Preveo: Bambula
KNJIGA O DŽUNGLI
Bazirano na knjigama Radjarda Kiplinga
Preuzeto sa www.titlovi.com