www.titlovi.com
Ponedeljak
Sanjala sam predivan san.
Imali smo dvoje dece, već u godinama. Blizanci.
Ako budemo imali decu, da li bi voleo da budu blizanci?
Da. Blizanci...
Naravno. Zašto da ne? Po jedno za svakog.
Imamo gomilu šibica u kući.
Uvek ih držimo na dohvat ruke.
Imamo gomilu šibica u kući.
Dobro jutro.
Imamo gomilu šibica u kući.
Uvek ih držimo na dohvat ruke.
Trenutno je naš omiljen brend Ohio Blue Tip.
Iako smo ranije više voleli brend Dijamant.
Dobro jutro, Doneli. -Jesi li spreman za Patersona? -Da.
Da, ali moraš da znaš više. Reci mi.
Pa, "Uragan" Karter je bio poznati bokser,
i živeo je tačno tamo, u Patersonu, srce.
I ličio je na Denzela Vašingtona.
Smestili su ga u zatvor. -Zašto?
Kažu... da je puškom ubio neke ljude u nekom baru, i tako to.
Znam da on to nije uradio.
Na kraju su ga pustili, zar ne? -'Alo, par godina kasnije! Ali, da...
Misliš li da je pre toga Uragan Karter pucao u nekog? -Ne znam.
U šta ćeš se maskirati za Noć veštica? -Mama je našla sliku na instagramu,
nekih klinaca, bili su senke.
Prišunjali bi se drugoj deci i plašili ih.
Izgledali su kao senke. Jedne godine sam bio sendvič iz Sabveja.
Ima da se kupi takav kostim? -Ne, napravio sam ga.
Ljubavna pesma.
Imamo gomilu šibica u kući.
Uvek ih držimo na dohvat ruke.
Trenutno je naš omiljen brend Ohio Blue Tip.
Iako smo ranije više voleli brend Dijamant.
To je bilo pre nego što smo otkrili Ohio Blue Tip šibice.
One su odlično zapakovane,
u čvrstim, malim kutijama,
sa crnim, svetlo plavim i belim oznakama...
sa rečima napisanim u obliku megafona.
Kao da žele još glasnije da poruče
svetu: "Ovde su najlepše šibice na svetu.
Dužina je 3.81 cm, drška od meke borovine,
uz zrnasti, tamnoljubičasti vrh,
tako uzdržan a razjaren,
i tvrdoglavo spreman da bukne u plamen,
paleći, možda, cigaretu žene koju volite,
po prvi put...
Dante Aligijeri, Italijan.
Zbog pekarske rasprodaje ovog vikenda...
Mislila sam da, ako se moji kolači dobro prodaju, možda je to neki znak.
Znak za šta, dušo? -Moj san! Da napravim svoj posao sa kolačima.
To bi bilo lepo.
Hvala ti za večeru. -Nema na čemu.
Sama sam ovo napravila. Šta misliš? -Baš je dobro.
Ja sam ih oslikala. -Sviđa mi se što su krugovi različiti.
Je l' sendvič za ručak bio dobar? -Da, bio je odličan.
Super. Baš mi je drago.
Jesi li uspeo da pišeš malo?
Jesam, da...
Znaš, dragi... Mislim da treba da uradiš nešto sa tim divnim pesmama.
Treba da pripadnu celom svetu, znaš? -Svetu...
Sad pokušavaš da me uplašiš. -Ne.
Ozbiljna sam, blesavko.
Da li misliš da su ti te predivne noge od pomoći kao vozaču autobusa?
Dok voziš tu ogromnu mašinu? -Da, možda.
Da li to nekog tatica treba da vodi u noćnu šetnjicu?
Samo se seti... -Šta? -Kolačići. Možemo se obogatiti od njih.
Stvarno? Pa, spreman sam na to.
Stani.
Hajde, Marvine.
Stani. Sedi.
Miran. Hvala ti.
Ćao, Patersone! Tačno na vreme. -Ćao, doco.
Vidi šta je kuče dovuklo. Kako si, Patersone? -Sem, lepo je videti te.
Takođe. Mislim da nisi upoznao mog brata. On živi u Filadelfiji.
Ovo je moj brat Dejv.
Ćao. Drago mi je. -Takođe. -Znači... Sem i Dejv...
Keva i ćale su fanatici za soul muziku, tako da... o tome se radi. -Shvatam.
Znaš za Dejva Pratera, iz originalne varijante "Sema i Dejva"?
On je živeo ovde, u Patersonu. -Da, znam.
Evo ga ovde, srce! Na zidu slavnih.
Drago mi je što smo se upoznali. -Takođe.
Dakle, Patersone... prijatelju. Kako ide život?
Pa... da. Ne žalim se. Kod tebe?
Sve po starom. -Da.
Doco! U toku je utakmica Ratgerova.
Hoćeš li ikad ubaciti prokleti televizor ove? -Nikako!
Dobro, dobro. Samo pitam.
Danas će me razbiti. -Sa kim igraš? -Sa sobom.
Utorak
Hladno je.
Izgledaš prelepo.
Sanjala sam da smo u drevnoj Persiji.
Ti si jahao slona.
Velikog, srebrnog slona. -Srebrnog slona.
Izgledao si predivno.
Jesu li imali slonove u staroj Persiji?
Ne verujem. Srebrne sigurno nisu.
Ovo su najlepše šibice na svetu.
Tako uzdržane a razjarene,
i tvrdoglavo spremne da buknu u plamen...
paleći, možda, cigaretu žene koju volite...
po prvi put, i posle toga ništa nije bilo isto.
Pružićemo vam sve ovo.
To si mi ti pružila,
ja postajem cigareta a ti šibica,
ili ja postajem šibica a ti cigareta,
što goreći od poljubaca tinja ka nebu.
Dobro jutro, Doni. -Spreman za Patersona? -Da.
Da li je sve u redu? -Pa, kad pitaš... nije, ne baš.
Mojoj ćerci treba proteza.
Treba da sredim menjač na kolima, žena hoće da je vodim na Floridu,
a kasnim sa plaćanjem hipoteke. Zvao me ujak iz Indije,
treba mu novac za venčanje moje sestričine, i imam neki osip na leđima.
Samo reci, brate. A ti? -Ja sam dobro.
Dobro. Lepo provedi dan. -Važi. Takođe. -Da... čisto sumnjam.
Znaš onu slatku brinetu iz onog lokala sa krofnama?
Da, da, baš je zgodna. -Ispostavilo se da živi u mom kraju.
Pre neki dan, dolazim sa posla, umoran sam, hoću pivce, kapiraš?
Čujem da neko kuca na vrata, otvorim, kad ono ona.
Stvarno? -Skroz sređena, izgleda neviđeno dobro. -Šta se desilo?
Stajali smo na vratima i pričali nekih... neko vreme, znaš?
Mnogo se smejala... Pravila je onaj kontakt očima, znaš...
Htela je da se družimo. -I, šta onda?
Samo smo vodili baš fin razgovor, i onda, znaš, ja... bio sam baš umoran...
nisam stigao ni da se istuširam, tako da... je ona otišla.
Otišla je? -Da, pa, znaš...
Znam šta je htela, kapiraš? -Da. Naravno, Džimi.
Ženske su van kontrole. -Zar ne?
Da, da... -Van kontrole su.
Da... Meni se nešto slično desilo prošle nedelje. -Stvarno?
Da, pazi sad. U nedelju sam bio na roštilju kod Lerija, znaš?
Leri je pravio... roštilj? -Da. Organizovao je roštilj,
i... stojim tamo na terasi, kapiraš?
Već sam dosta pojeo i samo cirkam pivo, znaš?
Da. -Znaš onu plavušu, drugaricu Lerijeve devojke?
Rita? Nisam siguran da si je upoznao. -Ne znam. Rita...
Ona je ekstra zgodna, znaš? -Da.
Sve na mestu, predivne obline, kao neka životinja.
Prilazi mi, pita me šta radim kasnije... -Aha, da. -Kapiraš?
Pričali smo neko vreme, i stalno je bila u fazonu da flertuje, čoveče...
Popio sam pivo, i... znaš, brate, morao sam rano da ustajem za posao, pa...
Rastali ste se? -Da. Znaš... Mada, bilo je super.
Tačno sam znao šta je htela, kapiraš? -Da.
Uzeo sam joj broj. Dala mi je svoj broj. -Jesi li je zvao?
Jok, nisam još. Ne. Mislio sam da sačekam par dana. -Tako je.
Kapiraš? -Dobro.
Mada, trebalo bi da je pozovem. -Da. -Trebalo bi.
Ti... radiš do kasno večeras? -Da, treba mi prekovremeno. -I meni.
Još jedna...
Kad si dete, naučiš da postoje tri dimenzije:
visina, širina i dubina. Kao kutija cipela.
Kasnije, čuješ da postoji četvrta dimenzija: vreme.
Onda neki kažu da možda postoji i peta, šesta, sedma...
Je l' ti odgovara tu, dušo? -Da. Završio sam za sad.
Dragi... treba da pričamo o dve bitne stvari pre nego što izvedeš Marvina.
U redu. Dve bitne stvari.
Jedna je o tebi, a druga o meni. -Dobro.
Jedna je o tvom pisanju... znaš o čemu se radi.
Molim te. Molim te, napravi kopije.
Znaš da ja znam da je tvoja poezija mnogo, mnogo dobra.
Jednog dana možda odlučiš da dozvoliš da je i svet pročita.
Ja zaista ne... -Ne. Pogledaj me u oči na trenutak.
Pogledaj me u oči. Ti si sjajan pesnik.
Sve tvoje pesme su i dalje u onoj jednoj sveščici.
U tvojoj tajnoj sveščici. -Mojoj tajnoj sveščici? -Da.
Dakle... hoćeš li konačno otići u Kseroks ili tako negde?
Molim te! Učini to. Za deset minuta bi se napravila kopija cele tajne sveske.
Mislim da bi trebalo malo duže od 10 minuta. -Dobro. 15 ili 20.
Mogu ja to da učinim za tebe. Srce, molim te već godinu dana.
Da, istina. Možda bih to mogao da uradim ovog vikenda.
Obećavaš?
Da, dobro. -Hvala! Osećaću se mnogo bolje.
A ono što se radi o tebi? -Pa... nije toliko važno, ali...
U poslednje vreme razmišljam o muzici, i videla sam jednu gitaru na youtube-u
koji Esteban prikazuje, ona je crno bela, zove se Harlekin.
Toliko je dobra da stvarno mislim da treba da naučim da sviram gitaru.
Uz nju se dobijaju časovi, dvd, instrukcije, tako da...
očas posla mogla bih da imam svirke i ostvarujem svoj san.
Koji je to san? -Ne glupiraj se. Da budem pevačica kantri muzike.
Možda i velika zvezda, poput najboljih.
Kao... Tami Vajnet ili Patsi Klajn...
Ja mogu da nosim crno i belo, imam svoj prepoznatljiv stil.
Imam jak vizuelni stil, kao što znaš. -Da, da, imaš.
Da, definitivno.
Stvarno ti treba ta gitara?
Da. Kažu da je jako bitno učiti nove stvari kako stariš...
I, kad se radi o muzici, ne znaš kuda te može odvesti.
I... košta samo par stotina dolara.
Znam da je skupo ali možemo da plaćamo svakog meseca po malo.
Imamo dva dana besplatne isporuke.
Par stotina dolara... -Uz nju se dobiju knjige sa lekcijama...
Štimer, dodatne žice, kutija i sve ostalo.
Pa, mislim... Možda...
Možda bi jednog dana mogla da postaneš kantri pevačica.
Stvarno? -Da, ne bih te sprečio u tome.
Jao, dušo, hvala ti! Hvala ti! Volim te.
Volim i tebe, lepoto. Volim i tebe, lepoto.
Ko će da izađe sa taticom? Ko je dobar dečko koji će napolje sa taticom?
Marvin izlazi sa taticom? Da.
Ko izlazi sa taticom? To je dobar dečko. Dobar dečko.
Vidi ti to. Pogledaj ovo.
Baš je sladak, čoveče. -To je pravi živi stvor.
'Alo! 'Ej, brate, mogu da ti ukradem koji minut vremena?
To je engleski buldog, zar ne? -Jeste.
Rekao sam ti brate, tih kerova sad ima na sve strane.
Taj ker je do jaja skup, zar ne? -Da, pa... skup je da se hrani.
Da, ovaj tip, brate... -Kapiram sve, ali brate, takvi psi se kradu.
Razumeš me? Fazon, neko mi mazn'o kera. Kontaš?
Vidi ti to!
Ukraden pas... Valjda je to nešto čemu mogu da se radujem.
Važi, brate... 'Ej, čuvaj se ovde, važi?
I veži tog kera, opasno je ovde, brate. -Dobro.
Vezaću te, Marvine.
Dobro, Marvine, nemoj da te ukradu.
Patersone... Dobio sam nešto čudno, možda je za zid.
Možda. -Šta je ovo?
Znaš za ovog muzičara? Igi Pop? -Da, da. Igi i The Stooges.
Paterson, Nju Džersi i Klub tinejdžerki
proglasile su Igi Popa najseksipilnijim muškarcem na svetu.
Jun, 1970. godine. -Da ide na zid?
Da, naravno. Zašto da ne? Pominje se Paterson. -Važi!
Igi Pop ide na zid.
Doco, ko je ono pored ujka Flojda, što drži gitaru?
Dočekah te konačno. Nova je. Ujka Flojd sa Vitovim mlađim bratom, Džimijem.
On je vođa benda u emisiji Konana O' Brajana.
Ja zaspim pre toga. -Meri, još jedno pivo od đumbira?
Hvala, Doco. -Poznaješ Patersona?
Ne baš, ali znamo se iz viđenja. Ćao, Patersone. -Ćao, Meri.
Ti voziš autobus, zar ne? -Da, tako je.
Je l' se stvarno zoveš Paterson ili ti je to nadimak?
Ne. Zovem se Paterson. -To je baš ludo, zar ne? -Da.
Sranje...
Everet još uvek ne shvata. -Još uvek ne, ta budala.
Raskidam sa njim već dve nedelje. Šta da radim?
Meri, dušo, moramo da pričamo. -Ne. -Molim te, pričaj sa mnom par minuta.
Ne, Everet, dovoljno smo pričali. I više nego dovoljno. -Molim te?
Ćao, Patersone. -Ćao, Everet. -Hvala, Doco.
Čoveče, šta bi ti uradio?
Voliš nekoga... više od svega na celom prokletom svetu...
Ti... je obožavaš. Ne želiš da živiš bez nje,
a ona kaže da te ne želi.
Ti si samo... prašina.
Do đavola, brate. Treba da se baviš glumom.
Ja sam... glumac.
Ma, da... Baš je smešno.
Čovek umire zbog slomljenog srca. To je baš urnebesno.
Ne. Saosećamo se sa tobom.
Popij još jedno, Everet. Na račun kuće.
Hvala.
Sreda
Dobro jutro.
Ustala si?
Još jedna...
Kad si dete, naučiš da postoje tri dimenzije:
visina, širina i dubina. Kao kutija cipela.
Kasnije, čuješ da postoji četvrta dimenzija: vreme.
Onda neki kažu da možda postoji i peta, šesta, sedma...
Završim sa poslom, popijem pivo u baru.
Pogledam u čašu i bude mi drago.
U redu. Drži joj ruku. Pazi, pazi, pazi.
Gledamo u obe strane.
Pesma. U kući sam. Napolju je lepo.
Toplo. Sunce i hladan sneg.
Prvi dan proleća. Ili poslednji dan zime.
Moje noge trče uz stepenice, i izleću kroz vrata,
a moja gornja polovina ovde piše.
Zdravo, dragi! -Zdravo, dušo.
Slikam. -Ćao, Marvine. Vidim.
Šta misliš? Da li čini sve zanimljivijim?
Da, baš je zanimljivo. -Kako si proveo dan? -Klasično.
Jesi li priveo pisanje kraju? -Malo sam pisao, da.
Radim na jednoj pesmi za tebe. -Ljubavna pesma?
Da, ako je posvećena tebi onda je valjda ljubavna pesma.
Na neki način je inspirisana našim Ohio Blue Tip šibicama. -Stvarno?
Da li u njoj piše kako slova oblikuju megafon?
Da, piše. -Prelepo.
Jedva čekam da je pročitam kad budeš završio.
Oslikala sam i nove zavese za kadu. Treba da ih vidiš. -Važi.
Znaš li šta sam još radila danas?
Zasadila si neobičnu bašticu sa povrćem u dvorištu? -Ne, ludice.
To ćeš ti da uradiš na proleće. Naručila sam si poklon od tebe.
Poklon od mene? Šta? -Gitaru! Model Esteban Harlekin.
Baš sam uzbuđena. Stiže za dva dana.
Mada, nisam imala prilike da pričam sa Estebanom.
Siguran sam da je vrlo zauzet, dušo. -Nemoj da me zezaš.
Pazi sad. Nešvil, stižem!
Pazi se, Nešvile! -Spremiću večeru.
Imamo nešto novo. -Šta? -Kinoa.
To je neka vrsta žitarica. Kao kuskus, ali drugačije.
Čitala sam da potiče od starih Inka, i da je baš dobro za organizam.
Ješćemo kinoa, Marvine.
Kucov, šta gledaš?
Pretpostavljam da je ovo tvoj ljudski par, je l' da, mali?
Izvini, nisam hteo da prisluškujem, ali to što radiš je baš zanimljivo.
Još radim na tome, znaš. Pokušavam da skontam kako da sročim sve.
Ali, hvala. Zaista cenim to. -Tvoja laboratorija?
Biće gde god me pukne inspiracija. -Dobro. Srećno.
Hvala. -Hvala tebi. Cenim to.
Vidimo se, mali. Važi? Mir!
Dobro, sedi sad.
Četvrtak
Volim kako mirišeš kad dođeš kući uveče.
Kako mirišem?
Blago mirišeš... na pivo.
Kako si beše rekla da se zove? Gaitano Geh... -Gaitano Breshi.
Da, on je suosnivač novina anarhista ovde u Patersonu,
ali bile su na italijanskom, zvale su se La Questione Sociale.
La Questione Sociale. -Da. On je rođen u Italiji ali je živeo ovde.
Bavio se tkanjem. Tkač anarhista.
To je bilo tokom 1890. Tada su ljudi u Italiji gladovali.
Zbog demonstracija, italijanski general ih je napao musketama i topovima
što je naravno rezultiralo krvavim masakrom, sa stotinu mrtvih.
Je l' Gaitano Breshi bio tamo?
Ne, on je bio ovde u Patersonu, ali kad je čuo da je kralj Italije,
Umberto I ordenovao tog jebenog generala za hrabrost zbog odbrane,
G. Breshi je otišao u Italiju i ubio kralja Umberta, četiri hica revolverom.
Jesu li ubili Breshija? -Ne. Uhapsili su ga i odveli na suđenje,
poznat advokat anarhista i tako to, ali pošto nema smrtne kazne u Italiji
u to doba, tipa, 1900. Mislim, nema ni sad...
Ne možeš biti član Evropske unije ako sprovodiš smrtnu kaznu, naravno.
Nisu kao ljudi ovde. -Da.
Uglavnom, poslali su Breshija u zatvor na ostrvu, gde su ostali anarhisti...
Godinu dana kasnije pronađen je mrtav u svojoj ćeliji. -Ubijen?
Pa, da. Verovatno čuvari, ali...
Postoji mogućnost da je izvršio samoubistvo. -Gaitano Breshi...
Misliš da još uvek postoji neki anarhista u Patersonu?
Misliš pored nas? Ne verujem. -Kad ti počinje prvi čas?
U 10:00. -Hoćeš da popijemo kafu? -Naravno.
Sjaj... Kad se probudim pre tebe,
a ti si okrenuta ka meni,
licem na jastuku, kose rasute okolo.
Ugrabim priliku da te posmatram, zadivljen ljubavlju i uplašen
da ćeš možda otvoriti oči i da će te dnevna svetlost uplašiti.
Ali, možda kad dnevna svetlost umine, videćeš kako moje grudi i glava
implodiraju za tebe, njihovi glasovi uhvaćeni
unutra poput nerođene dece,
koja se boje da nikad neće ugledati svetlost dana.
Rupa u zidu sada nejasno sija, kišovito je plavo i sivo.
Vezujem cipele i silazim dole da stavim kafu.
Spreman je za tebe, Doni. -Iskorišćen je prikladnija reč.
Jesi li dobro? -Pa, kad pitaš... ne, ne baš.
Moja tašta se useljava kod nas, mojoj mački je dijagnostikovan dijabetes
a lek je, znaš... baš skup, moja ćerka je počela da ide na časove violine,
a ja doživim nervni slom na sam zvuk violine. Šta da kažem, Patersone?
Žao mi je.
Valjda je to moj teret, moj lični teret. -Dobro.
Vidimo se sutra.
Izvini... Jesi li dobro ovde skroz sama?
Dobro sam. Čekam mamu i sestru. Ona je gore, u onoj zgradi.
Mogu li da budem tu dok ti mama ne dođe? -Naravno.
Stvarno? -Da. Jesi li ti vozač autobusa? -Da.
Da li voziš nekad one... kamione sa dodatkom?
Sa prikolicom. -Sa prikolicom.
Ma, sa dodatkom. Ja vozim običan.
Da li si ikad vozio vatrogasna kola? -Ne. Samo autobuse i automobile.
Nekoliko puta sam vozio veliki kamion. Ali, to je to.
Da li... te zanima poezija?
Zapravo, zanima me. -Stvarno? -Da.
Ja pišem poeziju. Sve čuvam u ovoj svesci.
Tajna sveska. -Ti si pesnikinja. -Da. -To je odlično.
Želiš li da čuješ jednu? -Naravno.
Mada, ne rimuju se. -Nema veze. Meni se više sviđa kad se ne rimuju.
Da, i meni. Dobro...
Ova se zove "Voda pada". Ne mislim na vodopad.
"Voda... pada", dobro. -Dobro.
"Voda pada". Voda pada kroz svetao vazduh. Pada kao kosa.
Pada preko ramena mlade devojke. Voda pada.
Stvara bazen u asfaltu. Prljava ogledala sa oblacima i zgradama.
Pada na krov moje kuće, na moju majku i na moju kosu.
Većina ljudi to naziva kišom.
Pesma je prelepa. -Stvarno ti se dopala.
Da, zaista jeste. Mislim da je prelepa. Voda pada... Hvala ti.
Ne rimuje se skroz. -Ne, ali prva dva stiha se rimuju.
Na lep način. Mislim i da ima nekih internih rima.
Nekako se rimuje. Mama je završila.
To je moja sestra. Bliznakinje smo.
Drago mi je što smo se upoznali.
Takođe. Lepo je upoznati pravu pesnikinju.
Da li voliš Emili Dikinson? -Da. Ona mi je jedna od omiljenih.
Strava. Vozač autobusa koji voli Emili Dikinson...
Voda pada kroz svetao vazduh.
Pada kao kosa. Pada preko ramena mlade devojke.
Toliko sam uzbuđena da čujem šta misliš.
Malo svežeg bosiljka. Gajila sam ga na prozoru.
Imamo pitu za večeru? -Da, ali to je baš pita za večeru.
Šta misliš da je unutra? -U tajnoj piti?
Ne znam... riba. -Nije riba, ludice.
Hoćeš da ti kažem? -Da, molim te. -Dobro.
Čedar i prokelj.
Ozbiljno? -Da! Spakovani u pitu.
Zar ne zvuči preukusno?
Ti voliš i prokelj i ovaj sir. -Volim, da. Zvuči baš originalno.
Je l' to neki nov recept koji si našla? -Ne, izmislila sam ga.
Tajna pita. Napravila sam jednu malu za Marvina. Izgleda mu se baš sviđa.
Tajna pita. -Dušo, drago mi je da ti se dopada.
Kad smo kod tajne pite, hoću nešto da ti kažem za tvoju tajnu svesku.
Šta? -Da li si čuo za onog starog italijanskog pesnika, Petrark?
Petrarka. On je usavršio sonet.
Pročitala sam da mu se jedna od prvih knjiga pesama zvala "Tajna knjiga".
Baš kao tvoja. -Nisam znao.
Pročitala si to? Baš si slučajno naletela na to na internetu?
I da je sve ljubavne pesme napisao prelepoj devojci po imenu... Lora.
To je istina. -Imaš dosta zajedničko sa drugim velikim pesnicima. Vidiš?
Ne sviđa ti se da bude tu? To je vodopad. Tvoje omiljeno mesto.
Nisam sigurna. -Baš je fino tu.
Seti se obećanja da ćeš za vikend konačno napraviti kopije pesama.
Hoću, čim budem imao slobodnog vremena. -Obećao si. Ovog vikenda.
Hoću. Obećao sam.
Zašto mi ne bi izrecitovao nešto? Par stihova iz neke ljubavne pesme.
Pa... mogu da ti kažem par stihova koje nisam ja napisao.
Da li ih je napisao tvoj heroj, Karlo Vilijam Karlos?
Vilijam Karlos Vilijams. -Znam, dragi. Zezala sam te.
Ne, to je pesma jedne devojke koju sam upoznao. -Devojke koju si upoznao?
Ne. Jedne devojčice koju sam upoznao. Devojčice od 10 godina.
Bila je u autobusu? -Ne, upoznao sam je na putu kući, kod starih fabrika.
Čekala je majku i sestru...
Primetio sam da je imala svesku sa pesmama pa mi je pročitala jednu.
Iz njene tajne sveske? -Da, upravo tako.
Slika vodopada me je podsetila.
Setio sam se početka. Voda pada kroz svetao vazduh.
Pada kao kosa.
Pada preko ramena mlade devojke.
Lepo. Skoro kao jedna od tvojih.
Je l' ima dugu kosu? -Da, ima.
Lora, za šta je brašno i sve to? -Za moje kolačiće, sećaš se?
U subotu je moj red na pekarskom štandu, na sajmu.
Setila sam se jutros, ali, Bože, to je prekosutra.
Treba da napravim gomilu. Bogo moj.
Ne sviđa ti se pita? -Sviđa mi se.
Naši Romeo i Julija. Možda pre Antonije i Kleopatra.
Kad smo kod Romea i Julije... Abot i Kosteljo.
Ne, Lu Kosteljo je sigurno najpoznatija osoba iz Patersona.
Da, verovatno. Mislim, da. Napravili su mu spomenik i park.
Da. Mislim, Aleksandar Hamilton ima spomenik, kao i mnogi drugi.
Ali nemaju svoj park. Dovraga, čak ni Feni Vap nema svoj park.
Dobri Lu Kosteljo.
Pitam se gde je rođen Bad Abot.
Džersi takođe. Azberi Park. 1895. možda? -Znao si to.
Nego šta, čoveče. Znam ja svašta nešto o svemu i svačemu.
To je Lu Kosteljo. -Ko je prvi?
Ko je na prvom? Šta je na drugom? Ne znam ni ko je na trećem.
Čekaj. Ko je na prvom? -Ko je na prvom?
Ko je na prvom? Ja ću ti reći ko je na prvom.
Reći ću ti i šta je na drugom, ali nećeš želeti da znaš.
Mogu da objasnim, dušo. -Ne, pusti mene da objasnim.
To je moja kutija za keks sa novcem.
Štedim taj novac da bih mogla da sredim kosu za venčanje.
To je moj novac. Moj! -Obećavam ti, zameniću ga.
Zameniću ga posle šahovskog turnira za vikend.
Šahovski turnir? Šahovski turnir?!
Doco, trebaće tebi šahovski stezač ako ne vratiš taj novac.
Doco, jesi li dobro?
Patersone, i dalje nemaš mobilni?
Ne, ne želim. To bi bio teret.
A tvoja lepša polovina? Je l' ima ona mobilni?
Ima, da. I laptop i ajped.
Ne želi da i ti nabaviš telefon? -Ne.
Ne smeta joj to.
Savršeno me razume.
Ti si pravi srećković.
Različit oblik se može transformisati u nešto mnogo bolje.
Reći ću ti nešto još bolje.
Doco, kakve veze imaju Abot i Kosteljo sa Romeom i Julijom?
Molim te, ostani. Molim te! -Everete, pre bih umrla.
Možemo li nešto da učinimo? -Jok.
Uvek kažem... ako pokušam da promenim stvari, učiniću ih još gorim.
Petak
Dobro jutro. -Jutro.
Kasno si ustao, dušo. Tvoj tihi magični sat te nije probudio.
Da, nešto sam kasnije ustao.
Nekih dana nešto unutra prosto ne želi da ustane.
Je l' osećaš to nekad? -Danas.
Čoveče, imam toliko posla.
Znam da je blesavo ali baš sam uzbuđena zbog bazara.
Ako moji kolačići budu velika senzacija,
možda se nađem na putu da postanem uspešan preduzetnik.
To bi bilo... sjajno, dušo.
Znaš šta još? Moja gitara treba da stigne danas.
Moja Harlekin gitara, direktno od Estebana.
Da li će je Esteban lično dostaviti? -Ko zna?
Dobro miriše.
Sviđa mi se tvoja tehnika.
Beg.
Prolazim kroz trilion molekula,
koji se sklanjaju da bi mi napravili prostora;
dok na obe strane, još trilion...
ostaje na svom mestu.
Metlice brisača za vetrobran počinju da škripe.
Kiša je prestala. Ja stajem.
Dobro jutro, Doni. Jesi li dobro? -Ne, ne baš.
Čak ne želiš da znaš.
Prolazim kroz trilion molekula, koji se sklanjaju da mi naprave prostora;
dok na obe strane, još trilion...
ostaje na svom mestu.
Metlice brisača za vetrobran počinju da škripe.
Kiša je prestala. Ja stajem.
Na ćošku, dečak u žutoj kabanici drži majku za ruku.
Šta se dešava?
Mislim da je najbolje da se držimo što dalje od autobusa.
Neće da se zapali ili tako nešto? Može da eksplodira u ogromnu vatrenu kuglu.
Ne, gospođo. U pitanju je samo problem sa strujom.
Šta će sad biti sa nama? -Jesmo li sad zaglavljeni ovde?
Ne, ne. Uskoro će doći drugi autobus po nas. -Dragi Bože!
Zašto se vraća u autobus ako je rekao svima da izađu?
Treba da ih sklonimo tamo, ako nemate ništa protiv. Hvala.
U redu, društvo, hajde da se pridružimo ostalim putnicima.
Jesmo li ostali bez benzina? -Imamo dosta benzina,
došlo je do problema sa strujom. -Verovatno kratak spoj.
Hajde dođi ovamo. Drugi autobus će doći po nas za koji minut.
Ljudi, izvinjavam se zbog ove neprijatnosti.
Mislim da je najbolje da sačekamo ovde par minuta,
a ja ću sad pozvati da nam pošalju drugi autobus.
Zar nemaš smartfon? -Ne. Nemam ga kod sebe.
Hoćete moj telefon, gospodine vozaču? -Ako nemaš ništa protiv. Hvala.
Šta će se desiti sa ovim autobusom?
Doći će po njega sa velikim kamionom i odvesti ga u garažu.
Strava! -Mnogo ti hvala. Biću ovde. Još jednom se izvinjavam.
Zdravo, ovde Paterson, linija 23. Imam problem.
Dotaknite sve žice odjednom. Eto ga prvi akord!
Iznenađenje!
Dragi, sedi na trenutak da čuješ ovo. -Važi.
Radim na železnici...
ceo bogovetni dan.
Radim na železnici...
Samo da mi prođe dan.
To je najbolje što znam do sad. Ali, odlično za nekog ko nije nikad svirao.
Stvarno sjajno. Sve to si naučila danas? -Da, sa dvd-a sa uputstvima.
I mesila sam ceo dan. -Oduševljen sam. -Nije li prelepa?
Da, stvorene ste jedna za drugu. Kako se beše zove, Džester?
Ne. Harlekin. -Harlekin. -I hvala ti, ljubavi.
Izgledaš premoreno. Došao si kasnije kući.
Je l' sve bilo u redu danas? -Jeste dok se autobus nije pokvario.
Pokvario se? Je l' bilo opasno?
Ne, samo je nešto zapucketalo. Problem sa strujom. -Problem sa strujom?
Je l' mogao da eksplodira u veliku vatrenu kuglu?
Ne. To je star autobus.
Mislim da treba njihovom najboljem vozaču koji je i odličan pesnik da daju
nov autobus, to je najmanje što mogu da učine. -Grad Paterson? Ne verujem.
Pa, dušo, drago mi je da si dobro.
Možda bi trebalo da nabaviš telefon. Makar zbog hitnih slučajeva.
Znaš da ga ne želim. Svet je dobro funkcionisao pre njihovog postojanja.
Znam, dragi, ali ponekad neke stvari učine jednostavnijim.
Pošto je kuhinja u haosu zbog mog spremanja, možemo li da naručimo klopu?
Picu, na primer? -Pica mi odgovara.
Odlično. Posle večere, dok ti i Marvin budete u šetnji,
mogu da vežbam još malo. Želim da naučim makar ostatak te pesme.
Harlekin.
Šta rade, pošalju mehaničara na mesto, odvuku to sranje ili šta?
Da, dođu i odvuku ga nazad u garažu, i pošalju drugi autobus po putnike.
Moglo je to da bude mnogo gore.
Prokletinja je mogla da eksplodira u jebenu vatrenu kuglu.
Doco, ako ne radiš ništa sutra, ponovo se organizuje bazar.
I zasigurno znam da će biti sjajnih kolača na štandu za pekarstvo.
Sutra je... subota.
Imam onaj veliki šahovski turnir u Kamdenu. -Tako je, da.
Dobro. Srećno. -Hvala.
Zdravo, momci. -Ćao, Meri. -Ćao, mala.
Kako ste ti i... Romeo? -Molim te. Zove se Everet.
I nismo nikako. Ako ništa drugo, glumi još gore.
Mislim da je "gluma" ključna reč.
Koliko dobro ga zaista poznaješ? -Znamo se od detinjstva,
i stvarno mi je stalo do njega, samo...
Cela ta priča da mu budem devojka je bila velika greška. Očigledno.
Ma, opušteno. On mora da odglumi svoje.
Uvek je bio takav. Treba mu malo drame i onda to prođe.
Neće učiniti ništa ludo, zar ne? -Ako mene pitaš, ludo je sve što on radi.
Mi o vuku... -Srce, moram da pričam sa tobom na trenutak.
Everete, zašto me samo ne zaboraviš? -Zato što te volim.
Pa, ne možeš da me imaš.
U redu.
Dobro...
Dobro, onda... Ne pomerajte se!
Ako te ja ne mogu imati onda ne može niko.
Everete... prekini da luduješ. -Da ludujem?
Hoćeš da vidiš šta je ludilo? Sad ću da ti pokažem!
Fin potez, Patersone.
Prokleta budalo. Ulećeš ovamo, teraš mi goste...
Treba bre da te prebijem.
Bez ljubavi...
Kakvog razloga ima za bilo šta?
Hvala, Patersone. Ispao si pravi heroj.
Da, dobro... ne znam... -Da nije bilo tebe,
taj poludeli idiot bi se možda i ubio parčetom pene.
Subota
Dobro jutro.
Koliko ima sati? -Danas je subota, dušo.
Malo si zaglavio sinoć. -Da.
Došlo je do...
jednog... incidenta... u baru.
Incident u baru? Šta se desilo?
Tip je imao pištolj. -Šta? -Mislio sam da je pravi, pretio je devojci...
Gospode, pretio je devojci? -Pretio je da će se ubiti...
Zaljubljen je u nju. Komplikovano je. Pokušao sam da ga zaustavim,
izbio sam mu pištolj iz ruke, međutim to je igračka, sa mecima od pene.
Mada, izgledao je stvarno. -Jao, dušo.
Zvuči zastrašujuće. Poneo si se kao pravi heroj.
Rekla sam ti da to mesto može biti opasno.
Tamo može u svakom trenutku bilo ko da uđe sa pištoljem ili tako nečim.
Shvataš li sad na šta mislim? -Da. -Da.
To je bio pištolj igračka.
Zašto si budna ovako rano? -Subota je.
Treba da spakujem kolače i odem na bazar. Sećaš se? -Sada, da.
Osećam kolačiće.
Ja osećam trag piva.
Ovo izgleda fantastično, srce. -Hvala ti. -Hvala tebi.
Ko sedi na tatinoj stolici? Ko sedi na tatinoj stolici, je li?
Vilijam Karlos Vilijams? -Ne. Karlo Vilijam Karlos.
Hoćeš da mi pročitaš onu koju mnogo volim? -Ova je potpuno ista.
Sledi...
Ova je potpuno ista.
"Pojeo sam šljive koje su bile u frižideru...
i koje si verovatno čuvala za doručak. Oprosti mi.
Bile su preukusne. Tako slatke...
I tako hladne."
Baš mi se sviđa ta pesma. -Da, ova je dobra.
Neke tvoje su podjednako dobre. -Pa...
Seti se svog obećanja. -Obećao sam.
Treba da krenem. Je l' možeš da staviš ostatak u kutije? -Naravno.
U redu. Ova je poslednja. -Hvala ti.
Ovako na gomili izgledaju odlično. -Baš sam uzbuđena.
Dobro. Trebalo bi da sve bude u redu ako budeš vozila polako.
Da, da. Hoću.
Ne vodiš ga sa sobom? -Dušo, ne mogu.
Je l' bi mogao kasnije da ga izvedeš u šetnju?
Volim te! -Volim te.
Dobro. Hajde, Marvine.
Ma, daj, Marvine. Zar ne možemo da stanemo na trenutak?
Bundeva. Mala moja bundevo,
volim da razmišljam o drugim devojkama...
ponekad, ali, istina je
da, ako bi me ikad ostavila...
iščupao bih svoje srce...
i nikad ga ne bih vratio na mesto.
Neće postojati niko kao ti.
Kakva sramota.
Dušo! -Dole!
Kako je prošlo? -Dušo, tako sam srećna!
Nećeš verovati ali zaradila sam 286 dolara. -Šta? Kako?
Moji kolači su veliki hit, svi pričaju o njima. -Fantastično!
Marvin...
286 dolara u kešu, srce!
Znam da nije ništa posebno, to su samo kolači, ali ponosna sam na sebe.
I treba da budeš. -Možemo li da proslavimo?
Da, šta ćemo da radimo? -Kao prvo, ja ću da častim.
Dobro. -Želim da odemo na večeru i posle u bioskop.
Nismo bili u bioskopu baš dugo. -Da, nismo. Šta da gledamo?
Znaš da se u bioskopu u tržnom centru subotom puštaju stari, strašni filmovi?
Možemo da gledamo neki stari, strašni film. -Idem da se presvučem i spremim.
Mnogo sam ponosan na tebe. -A ti, mali moj čoveče.
Ti ćeš ostati ovde i čuvati palatu.
Dušo, da promenim majicu? -Bilo bi fino.
Baš je zabavno. Kao da živimo u dvadesetom veku.
Ovo je g. Parker, Lota. -Kako ste? -Ne boj se.
Kako... ste? -G. Parker nam je došao čak preko mora.
Ona je čistokrvna Polinežanka. Jedina žena na celom ostrvu.
Ostaviću vas dvoje mladih. Ja imam posla.
Zar nećeš da sedneš?
Dolaziš sa mora? -Pa, pre će biti...
tri dana na prevrnutom čamcu za spasavanje.
Odlaziš? -Sutra ujutru.
Volela bih da ne odeš.
Baš lepo od tebe, ali... moram.
Vratićeš se... ponovo? -Pa, ja... ne znam.
Otkud to da si ti jedina žena na ovom ostrvu? Da li te je dr Moro doveo ovde?
Oprosti ako sam previše radoznao.
Brzo, molim te! Izlazi!
Vrše vivisekciju na ljudskom biću! Seku živog čoveka na delove!
Sada shvatam priču o domorocima. Oni su njegove žrtve.
Dopao mi se, ali bio je crno-beli.
Da. Nisam gledao crno-beli film baš dugo.
Omiljeni deo mi je kad je glavni lik poljubio onu devojku crnog pantera.
Ti ličiš... Ličiš na nju. Da. Mogle biste biti bliznakinje.
Hvala što si me častila večerom i bioskopom. -Drago mi je što sam mogla.
Trebalo bi da ovo radimo svakog vikenda. -Da.
Sada si Patersonova kraljica kolača. -Patersonova kraljica kolača.
Baš mi se sviđa. -Hvala.
Šta je ovo? Marvine?
Marvine... jesi li ti ovo uradio?
O, Bože! To je tvoja sveska.
Šta? -Tvoje pesme.
Dušo, baš mi je žao.
Ne znam šta da ti kažem.
Uglavnom držiš svesku dole u podrumu.
Izgleda... da sam je ostavio na kauču.
Glupi pas. Treba da ga smestimo u garažu.
Nedelja
Dušo, mnogo je rano. Nedelja je.
Molim te, nastavi da spavaš.
Molim te, srce. -Hoću. Hoću, dušo.
Vrati se na spavanje.
Ne volim te, Marvine.
Marvine, zar te nisam smestila u garažu?
Neka. Pustio sam ga nazad kad sam izašao napolje. -Ne, vraća se tamo.
Hajde, Marvine. Ne. Ostaješ tamo!
Žao mi je što mi nisi pročitao neke od poslednjih pesama.
Možda bih zapamtila neku. -U redu je.
To su samo reči. Napisane na vodi.
Srce, mnogo mi je žao.
Sačuvala sam sve deliće.
Možda bi nekako sve moglo da se spoji...
u nekom kompjuterskom programu, ili tako nešto.
Mogu li nešto da učinim da te oraspoložim?
Da ti odsviram pesmu koju sam učila da sviram na gitari?
Neka, u redu je. Ali, cenim tvoju ponudu...
Možda samo ne sada. Važi?
Hoćeš da te ostavim nasamo? Da izađem na neko vreme?
Ne, ne. U redu je.
Možda ja izađem. Odem u kratku šetnju.
Patersone. To si ti. -Zdravo, Everete.
Žao mi je... zbog onog pre neko veče. Pogubio sam se skroz.
Da. U redu je. Jesi li bolje sad?
Da. Valjda.
Jesi li ti dobro? Deluješ nešto snuždeno.
Da, znaš...
Dobro sam. -Znaš kako se kaže...
"Sunce i dalje izlazi svakog jutra i zalazi svako veče."
Stalno sviće novi dan. Zar ne? -Da.
Do sad. -Do sad? Da.
Pa... valjda... vidimo se?
Da, da. Čuvaj se. -I ti.
Izvinite, molim vas. Mogu li da sednem?
Da. Da, naravno. -Hvala.
Izvinite. Možda nije pristojno,
ali, smem li da vas pitam, vi ste odavde, iz Patersona, Nju Džerzi?
Da li sam? Da.
Jesam. Rođen sam ovde. -Izvinite ponovo...
ali vi znate velikog pesnika, Vilijama Karlosa Vilijama
ovde iz Patersona, Nju Džerzi?
Znam za njegove pesme. -Odlično.
Mogu li da pitam, i vi ste pesnik...
iz Patersona, Nju Džerzi?
Ne. -Shvatam.
Ja sam vozač autobusa. Samo vozač autobusa.
Vozač autobusa u Patersonu?
Baš je poetično. -Nisam baš siguran u to. -Da.
Ovo bi mogla biti pesma Vilijama Karlosa Vilijamsa.
Da li vam je poznat jedan zanimljiv francuski umetnik, Žan Dibife?
On je bio meteorolog na vrhu Ajfelovog tornja u Parizu, 1922. godine.
Vrlo poetično. -Da. Žan Dibife.
Da, on je bio meteorolog.
To sam naučio iz pesme vašeg zanimljivog pesnika
Frenka O'Hare, iz Njujorka. -Da.
I ja sam je pročitao. Dopada mi se Frenk O'Hara.
Njujorška škola.
Rekao bih da zaista volite poeziju. -Ja udišem poeziju.
Da li je pišete? -Da.
Moje sveske. -Da...
Moja poezija je samo na japanskom jeziku. Nema prevoda.
Prevedena poezija je kao...
tuširanje u kabanici.
Shvatam na šta mislite.
Nadam se da ovo nije nepristojno ponašanje...
ali mogu li da vas pitam šta radite ovde u Patersonu?
Došao sam da vidim grad vašeg zanimljivog pesnika, V. K. Vilijamsa,
koji je živeo i stvarao svoje pesme ovde u Patersonu, Nju Džerzi.
Kao što znate. -Da. Živeo je ovde. Bio je lekar.
Aha. -"Aha" šta?
Takođe, Alen Ginsberg je odrastao ovde.
Isto Paterson, Nju Džerzi. -Da, to je istina.
Sutra odlazim odavde. Drago mi je što smo se upoznali.
Takođe. Da li se vraćate u Tokio?
Ne. Osaka. -Osaka.
Želim vam srećan put. -Hvala. -Izvinjavam se.
Poklon. -Poklon? -Da.
Nekad prazna stranica pruža više mogućnosti.
Hvala. Baš lepo od vas.
Izvinite. Aha.
Aha...
Linija... Postoji stara pesma,
koju je moj deda pevao; ona sadrži pitanje,
"Da li bi pre bio riba?"
U istoj pesmi, isto je pitanje
ali sa mazgom i prasetom,
Ali ona koju čujem ponekad, u svojoj glavi, je ono sa ribom.
Samo ta jedna linija...
Da li biste pre bili riba?
Kao da ostatak pesme
ne mora da bude tu.
Ponedeljak
prevod: Beca011
Preuzeto sa www.titlovi.com