Ovo je priča o malom štenetu.
Njegovo ime je L-I... -Eliot.
Eliot! Njegove ime je Eliot. -Tako je.
On ide u avanturu...
Avanturu. -Šta je to?
Avantura? Ne znaš šta je avantura? Ono u čemu smo trenutno,
ovde u divljini, nema žive duše na vidiku stotinama kilometara.
Samo zvezde da nas vode. -Je li strašno?
U tome je fora s avanturama. Moraš biti hrabar.
Jesi li hrabar? -Naravno da jesi.
Ti si najhrabriji dečak koga poznajem.
Mama.
Eliot se izgubio
Poješćeš me?
PITOV ZMAJ: ČAROBNO PRIJATELJSTVO
Preveo: Bambula
ŠEST GODINA KASNIJE
Idi na sever, na sever, s krilima na nogama.
Idi na sever pomoću vetra tamo gde se 3 reke sastaju.
Dobrodošli u Milhejven
Tamo je nekakva čistina usred drveća.
Tamo gde divlja sazvežđa sijaju jedan, dva i tri.
Osvrni se oko sebe i pogledaj.
Duboko u šumi, zmajevi biće tamo.
Otkako ljudi zalaze u ovu šumu,
postoje priče o zmaju iz Milhejvena.
Kako ide ona pesma? "Dolaze sa severa", zar ne?
Tamo u planinama gde je samo nekolicina bila.
Ali ponekad se zmaj odvoji od svoje porodice,
i završi veoma daleko od kuće.
Kažu da živi u ovoj šumi.
Da možete čuti njegovu riku noću.
Kažu ovo, kažu ono, ali,
koliko znam, niko nije video ovog zmaja.
Osim mene. -Videli ste zmaja? -Naravno.
Naravno.
Kako je izgledao? -Bio je zelene boje.
Potpuno zelen. -Moja omiljena boja. -Osim očiju.
Oči su mu bile crvene, poput vatre iz pakla.
Pre nego što sam trepnuo,
povukao je glavu unazad, otvorio svoje moćne čeljusti i bljunuo...
Nisam trošio vreme. Izmakao sam se, ustao,
spreman za nadolazeću borbu.
Ali kad sam podigao pušku, zmaj je zamahnuo prema meni svojom kandžom
i izbio mi pušku iz ruku. Šta sad?
Situacija nije bila dobra.
Ali, nisam planirao da skončam. Još ne.
Izvadio sam svoj džepni nožić.
I kad me je zmaj napao...
Zabio sam mu ga. -Opet plašiš decu, tata?
Ne, ne. Samo sam ih upozoravao na to šta se nalazi u šumi.
Ja sam u toj šumi svakog dana.
I dok sam viđala medvede i risove,
kao i sve vrste ptica koje možete zamisliti,
nikad nisam videla zmaja.
Samo zato što ne vidiš nešto, ne znači da nije tamo.
I samo zato što kažeš da je to istina, ne znači da jeste.
Ali pošla sam tamo sad.
Obavestiću vas ako vidim nešto veliko, zeleno i da bljuje vatru.
G. Mičame, verujem vam. -Drago mi je.
Moja ćerka zna ponešto,
ali ako joj je to pred nosem.
Ako idete kroz život videći samo ono što je pred vama,
propustićete mnogo.
Zato vi imate prednost.
Pazite šta vam kažem, taj zmaj je još tamo.
I ako odete tamo u tu šumu,
kuda niko nikad ne ide, onda ga možda nađete.
Ukoliko vas on prvi ne nađe.
Imam te!
Ćao, Eliote!
Hajde, Eliote!
Eliote?
Eliote.
Hajde!
Više!
U šta gledaš?
Ovuda? Prilično smo daleko od doma.
Tu si.
Sad te niko neće poseći.
Idemo li, Grejs?
Da.
Samo malo. -Ne zezaj, Grejs. Nemoj opet.
Samo izravnavam račune.
Jedan za Džeka, jedan za tebe? -Da, tako nešto.
Zar vas dvoje ne treba da se venčate?
Da. Da se ne opusti.
Pogledaj.
Eliote.
Pit i Eliot kreću...
I onda...
Onda padaju sve niže i niže.
I onda...
Pitam se odakle je ona žena.
Ne brini. Neću dozvoliti da te povredi.
Laku noć, Eliote.
Eliote.
Drvo!
Gevine. Da li ti je Džek dao odobrenje da sečeš ovoliko duboko u šumi?
Ne brini za Džeka. Samo nastavi seču.
Ko je rekao da možete biti ovde? -Idem kuda mi narede.
Gde je Džek? -Eno ga.
Prekardašio si, Džek. Ne bi trebalo da sečete ovoliko duboko u šumi.
Ni ja nisam ništa znao o ovome. Nije to bila moja odluka, Grejs. -Čija je bila?
Naravno. -Pusti da ja ovo rešim.
Ne rešavaš to. U tome je problem. -U pravu si. A Gevin je Gevin.
On mi je brat.
Moram ići u školu.
Možeš li da sačekaš u kamionetu, dušo? Brzo ćemo.
Prođimo kroz mape. Pregledajmo ih.
Ima li koga?
Stani!
Gde si?
Kako si se popeo gore?
Ne zezaj! Uspori!
Dobar si u ovome.
Upomoć!
Ne puštaj me!
Ne!
Nemoj. Povređena sam.
Koliko godina imaš?
Pet? -Prilično si veliki da imaš 5 godina.
Kako se zoveš? -Pit. -Pit...
Izgledaš kao Pit. Ja sam Natali. -Natali!
Tata! -Natali? -Tata!
Gde ti je bila pamet? Ne smeš tako pobeći. -Šta ti se desilo?
Pala sam s drveta. -Pala si s drveta?
Šta si radila u drvetu? -Pratila sam njega.
Zove se Pit.
Ćao. Pit? Tako se zoveš?
Pit. Stani, stani.
Odakle si?
Znaš li gde su ti roditelji? Tvoja porodica?
Odakle ti to?
Stani! -Eliote! -Pit!
Stani, mali druže! Kuda si pošao tako...
Mali, vrati se ovamo!
Daj, bre, mali. -Pažljivo, Gevine.
Nije bitno. Šerif, rendžeri, svi ostali blokiraće ovo područje
dok ne otkriju odakle je ono dete.
Da li si čuo to? -Ne menjaj temu, Gevine.
Svaki put kad preuzmem inicijativu, ti me isključiš.
Da nismo sekli ovde, ne bismo našli onog klinca.
Dobro nam ide, Džek. Treba nam dobar rezultat da budemo konkurentni.
Šta će biti za nekoliko godina kad nemamo šta da posečemo jer si brzoplet?
Kuda ćeš? -Šta misliš?
Nisi mi jedina porodica o kojoj treba da brinem.
Obavesti me kako je Pit, važi?
Šta je bilo, Gevine? Muči te Džek? -Znaš Džeka.
Ljut je jer ga devojka nervira. -Crvenokose, druže.
Čuvajte! Čuvajte!
Šta je to bilo?
Idemo u lov.
Pit.
Vreme je da se probudiš, Pit.
Mama?
Eliote!
Kako je? -Prilično dobro, s obzirom na sve.
Nema znakova neuhranjenosti ili ozbiljnih povreda.
Možda ima čvorugu na glavi, ali... -Srećnik. -I to veliki.
Kako je dospeo tamo? -Pretpostavljam da je bio na pikniku ili kampovanju.
Razdvojio se od porodice, izgubio se. -Naravno, ali kad?
Izgleda da je bio tamo ko zna koliko dugo.
Imao je ovo. -Sigurna si da je to tvoje?
Prilično. -Evo nas. Kao nova. -Ćao.
Kako se osećaš? -To je bila samo ogrebotina. -Gde je Pit?
Odvešću Natali kući a onda ću se uputiti nazad u šumu.
Možda tamo ima nečega, neki trag, nešto.
Možete li me pozvati kad se probudi? -Naravno. Kad se probudi,
najbolje bi bilo da se ide polako.
Korak po korak, da zna da je bezbedan. Ne znamo kroz šta je prošao.
Zvali smo Centar za socijalni rad. Oni znaju da izađu na kraj s ovim.
Zasad, biće mu dobro ovde.
Zapravo, nestao je. -Ko je nestao, dušo?
Pit.
Eliote!
Bože! -Mejsi, prestani!
Ne laj na našeg psa.
Mali, stani! Čekaj! Do đavola, ne mrdaj odatle!
Našao sam ga. Na uglu je Glavne... Bio je na uglu...
Izgubio sam ga.
Pogledajte. -Šta je to?
Sedite!
Strava!
Pit!
U redu je.
Nećemo te povrediti. Obećavam. U redu?
Dođi.
Stani, stani.
U redu je. Stani. Diši, diši. Diši.
Momci! Pogledajte ovo.
Svež. Ni dan star.
Šta misliš? Medved?
Jesi li video tolikog medveda? -Mislim da jesam jednom.
Ispostavilo se da je to bila samo Bobijeva sestra.
Hajde da ulovimo nekoliko zečeva.
Odvešću ga kući večeras.
Dobro, mnogo hvala, šerife. -Čuvaj se. -Hvala. Ćao.
Upamti, ako ima problema, obrati mi se. -Važi.
Pit.
Ne brini, ne moraš da se vratiš u bolnicu. -Idemo mojoj kući.
U redu. Stigli smo.
Treba li ti mala pomoć? -Pit, ne! Stani! -Stani!
Stani! Stani, stani.
Brz si. Bože.
Šta je bilo, dušo? Jesi li gladan?
Uđimo unutra. Hajde da pojedemo nešto. -Hoću kući.
Znam. Gde je tvoj dom? Možeš li mi reći?
Šta kažeš na ovo? Ako uđeš unutra sa mnom,
onda ću te sutra odvesti nazad u šumu
a ti mi možeš pokazati gde živiš. Kako ti to zvuči?
Kad sam ja bila devojčica,
najviše od svega sam htela da živim u šumi.
Obožavala sam da budem tamo. Bilo je veoma zabavno među vevericama,
pticama i drvećem.
Zato, kad sam odrasla, odabrala sam posao da štitim šumu
i sve u njoj.
Što uključuje i tebe.
I Eliota? -Ko je Eliot?
Grejs?
Jesi li sigurna za ovo? -Samo dok ne otkrijemo odakle je.
Ko zna? Možda mu pomogne da se otvori ako je blizu nekoga svoga godišta.
Možda će nam reći odakle je. -To se ne pipa, jede se.
Ovako.
Moram priznati... Život u šumi, raditi onako kako mu se prohte...
Zvuči mi kao dečak sličan tebi.
Mislim da smo se izgubili. -Gevin zna šta radi.
To si rekao pre 5 km. -Reka je iza one krivine gore.
Možemo da je pratimo, i vratićemo se tamo otkud smo krenuli.
Reka je u suprotnom smeru. Vrtimo se u krug.
Nikad nisam bio ovoliko daleko.
Znaš li gde smo?
Pogledajte ovo. -Šta koji đavo?
Morate videti ovo.
Misliš da je klinac sve ovo napravio? -Šta bi klinac radio ovoliko daleko?
Momci, pogledajte ovo.
Bežite!
Požurite! Hajde! Brže! Trčite!
Čekajte me!
Hajde. Ustaj! -Pali kamionet!
Gde je Gevin? -Hajde, čoveče!
Stanite!
Kreći! -Brže, brže!
Šta je to?
Vozi, čoveče! Kreći!
Gevine, hajde!
Šta je to bilo?
Da li ste videli ono? -To je bilo čudovište!
Ne, to je bio demon. -To je bilo čudovište-demon. -To je bio zmaj!
Staviš iglu, i...
Nek svira.
To sam ja, a to je moj tata. To je njegov brat.
Evo Grejs. To je moja porodica. -Porodica.
To smo mi.
Stavi glavu ovde, čučni.
I sad imaš 5 godina.
Sad imaš 6 godina, a sad sedam, osam, devet...
I sad imaš 10 godina.
Bila sam ovde, na Istočnoj platformi.
Tu se poslednje sećam da sam imala kompas.
Ali to je... -25 km istočno. -Tamo gde smo ga našli.
Tu knjigu nisam čitala sto godina.
Neko mi ju je dao kad sam učila da čitam.
U redu je, druže. To je samo telefon.
Je li ovo Eliot, Pit?
Da li je Eliot osoba? -Ne.
Šta je onda? -Grejs, šerif je na vezi. Hoće da razgovarate.
Halo? -Ćao, Grejs. Kako je naš misteriozni dečak?
Još je misterija. Neke novosti?
Pet je kopao po arhivi nestalih osoba.
Morao je prilično da se vrati u prošlost,
ali nije dobra vest.
Siroti Pit. -Znam.
Upravo sam razgovarao s Centrom za socijalni rad.
Preuzeće ga sutra ujutru. -Pit,
je li Eliot tvoj izmišljeni prijatelj? -Šta je to "izmišljen"?
To je kad nekog izmisliš u umu
kako bi imao s kim da pričaš.
To te sprečava da budeš usamljen.
Jesu li smešni? -Da.
Lete li? -Mogu da rade šta poželiš.
Zbog toga su izmišljeni.
Jesi li i ti moj izmišljen prijatelj?
Ja sam stvarna.
Kao i Eliot.
Bravo, druže.
Mama, čudovište je napolju.
Moram da se vratim kod njega. Uplaši se kad me nema.
Liči na zmaja.
Šta je zmaj? -To je zmaj.
Kao u pesmi. -Kakvoj pesmi?
Ima jedna pesma koju mi je tata pevao.
O zmajevima i mestu gde žive.
Idi na sever, na sever, s krilima na nogama.
Idi na sever pomoću vetra tamo gde se 3 reke sastaju.
Stani pored najvišeg drveta.
Izbroj zvezde koje sjaje jednu, dve i tri.
Osvrni se oko sebe i pogledaj.
Duboko u šumi, zmajevi biće tamo.
Šta je sever? -Strana sveta.
Kako stižeš tamo? -Možeš pogledati na mapi.
Ili pratiti Severnjaču.
Ako je pratiš što dalje možeš, doći ćeš do planina.
I tamo ćeš ih naći. Zmajeve, mislim.
Nisam čula tu pesmu sto godina.
Natali, mogu li nakratko razgovarati s Pitom?
Dobro. Vidimo se ubrzo, Pit.
Dođi.
Ovo si našao za mene, je li?
Tamo gde je drveće nestalo.
Tata mi je ovo poklonio za 10. rođendan,
ako se nekad izgubim, da znam da nađem put kući.
Pit, dušo,
sećaš li se kako si dospeo u šumu?
To je bilo davno, zar ne?
Bili smo u avanturu.
Znaš, ostala sam bez mame kad sam bila ne mnogo starija od tebe.
Znam koliko to teško može biti.
Ali hoću da znaš da nisi sam.
Znam. -Znaš?
Imam Eliota.
Možeš li mi nešto više reći o Eliotu? Ko je on?
On je moj prijatelj.
Ovo je Eliot?
Mora da je on veoma poseban prijatelj.
Ne voli većinu ljudi. Ali mislim da bi mu se ti svidela.
Stvarno?
Videćeš. Sutra.
Sutra? -Kad odem kući.
Ideš sa mnom, zar ne? -Naravno.
Veoma si hrabar.
Jesi li znao to?
Možda si najhrabriji dečak kojeg sam upoznala.
Gevine? -Džek. -Šta ti se desilo?
Sećaš se onih priča koje nam je Mičam pričao? -O zmajevima?
Nije ih izmišljao. Pratili smo ga, tu je bila kućica na drvetu.
Pokušao sam da ga upucam, ali izbio mi je pušku iz ruku
i savio je kao od šale. -Gevine, ne mogu otići
u šumu usred noći, jer misliš da si video zmaja.
Mislim da sam video? Džek, znam šta sam video. -Da.
Ne veruješ mi. Reći ću ti šta ćemo uraditi.
Pozvaćemo šumsko gazdinstvo, reći ćemo im šta si video,
a onda oni mogu to da reše. -Dobro. Shvatam.
Mislio sam da mogu računati na porodicu.
Gevine. -Ne brini. Vidimo se ujutru.
Eliot se izgubio.
Ovo je priča o malom štenetu. Njegovo ime je...
Eliot. -Da.
On ide u avanturu sa svojom porodicom.
Kampovaće u šumi. Eliot ima...
Stani.
Tako je ja ne pričam.
Hoćeš li da prekinem? -Ne.
Sviđa mi se.
Eliot nikad nije bio toliko uzbuđen.
Eliot i njegov dečak su se igrali, dok su mama i tata postavljali šator.
On je tamo gde pripada.
Tražiš nešto? -Uplašio si me.
Zašto ne spavaš? -Iz istog razloga kao i ti.
Čuo si za dečaka. -Jesam.
Informacije brzo putuju u ovom gradu. Koliko je tamo?
Šest godina. -Šest godina?
Niko ne može preživeti u toj šumi 6 godina. Bar ne sam.
Pa... On kaže...
Kaže da nije bio sam.
On je ovo nacrtao?
Kaže da je to njegov prijatelj iz šume. A to me je podsetilo na jedan od...
Znam na šta te podsetilo. Na onaj?
Koliko sam imala godina kad si mi to nacrtao?
Pet-šest godina. Pre nego što ti je majka preminula.
Sećam se kako si upijala svaku moju izgovorenu reč.
Imala si mnogo pitanja. -Tata.
Šta si zaista video tamo? Molim te, ne pričaj mi još jednu priču.
Samo mi reci čega se sećaš.
Čega se sećam?
Sećam se da sam otišao u lov,
a sunce je sijalo. Vetar je duvao kroz drveće.
A ja se sećam da sam pomislio, "Brate, ovde pripadam."
Zastao sam pored potoka da pijem vodu.
Odjednom sam shvatio da me sunce više ne obasjava.
Podigao sam pogled da vidim šta blokira nebo.
I šta sam video nego zmaja.
Video sam zmaja.
Nikad se nisam toliko uplašio.
Ali kad sam podigao pušku da pucam,
odjednom me je obuzeo osećaj...
To je bilo poput magije.
Ne postoje druge reči da se to opiše. To je bila magija.
Pa sam spustio pušku, i seo tamo.
Sedeli smo na različitim stranama potoka i gledali.
Sedeo sam tamo i gledao.
A onda se zmaj okrenuo i nestao u šumi.
A ja se sećam da sam pomislio, "Kakav sam ja srećnik."
Naravno, niko mi nije verovao. Znao sam šta ljudi pričaju o meni.
Moram priznati, ponekad sam mislio, "Možda su u pravu."
Ali onda sam pomislio na magiju.
Promenila je moj pogled na svet,
drveće, sunce, čak i na tebe.
Ne bih to menjao ni za šta.
Neću pokušavati da te ubedim, odustao sam od toga.
Ali, možda ako budeš bila spremna da pogledaš...
Poznajem tu šumu.
Poznajem tu šumu kao dlan.
Nemoguće da mi je promakao zmaj.
Promakao ti je Pit.
Pit. Budi se, dušo.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Već idete? -Da. Rano ujutru.
Ja ću otići do pilane. Da razgovaram s Gevinom o nečemu.
Zovni me ako vam nešto treba. -Bićemo dobro.
Sigurno? -Naravno.
Šta nije u redu?
Centar za socijalni rad
Ništa. Ništa, izgubila sam se.
Pit, palo mi je na pamet da možemo nekog povesti s nama.
Nekog ko možda poznaje Eliota. Je li to u redu?
Ćao, Džek. -Dobro jutro. -Ćao, Džek.
Ćao, Kelvine. Jesi li video Gevina? -On i Vudro su odvezli kamion
do novog mesta seče s nekoliko drugih momaka.
Zašto? -Nešto o odlasku u lov.
Lov? -Šta znam. -Lov?
Džek Megeri. -Ćao, Džek.
Zar nisi rekao da Grejs planira da dovede Pita?
Da, otišla je pre jednog sata. -Još se nije pojavila.
Džek, uhvatiću zmaja. Gevin. -Ljudi su ovde.
Ne znam šta da radim. -Dobro. Hvala, šerife. Moram da prekidam.
Ovuda!
Deco, samo malo.
Eliote!
Nikad nisam videla ovaj deo šume.
Hajde!
Strava.
Kako si ovo sam napravio?
Eliot je pomagao. Mislim da se skriva.
Eliote?
Ne, Pit, stani...
Idem za njim. -Grejs, stani. Daj mu minut.
Grejs?
Tata.
-Hajde.
Šta sam ti rekao? Magija.
Eliote.
Šta sam ti rekao?
Pogodio sam ga!
Gevin? -Grejs?
Ne! Ne, stani! -Stani! -Sklonite decu odatle!
Nemojte ga ubiti! Samo ga uspavajte! -Gevine, šta to radiš?
On nije opasan! -Neće povrediti... Stani!
Pogodio sam ga! -Ne!
Ne! -Prestanite!
Eliote!
Ustaj! -Ne!
Bobi, pucaj!
Prestanite! Eliote! Leti!
Hajde!
Hajde! Idi!
Eliote.
Čuvajte!
Šta je to? -Tata?
Natali?
Gevine, šta je ovo?
Ovo je zmaj iz Milhejvena.
I upravo sam ga uhvatio.
Šta je bilo, momci? Zar nikad niste videli zmaja?
Hajde. Smestite ga u skladište. U skladište.
Pogledajte, momci! Pogledajte!
Pit, Grejs nije htela da se ovo desi.
Ona je lepotica, zar ne?
Ili on? Ono? Šta god da je.
Verujte mi. Dođite ovamo što pre.
Natali. Čekaj s Pitom ovde nakratko. Važi?
Šta će biti s Eliotom? -Ne znam.
Ali saznaću. Ostanite ovde.
Važi? Hoćeš li ostati ovde? -Dobro. -Hvala, dušo.
Pit, rešićemo ovo. Obećavam.
Dobro, onda. Uhvatio si ga. Šta planiraš s njim?
Šta ću uraditi s njim? -Da.
Tačno znam šta ću uraditi s njim.
Nemaš pojma, zar ne? -Nisam još sve smislio.
Ali reći ću ti ovo. Ovaj stvor će me proslaviti.
Ljudi će dolazi izdaleka da ga vide. -Gevine. -Džek može preuzeti pilanu.
Zmaj je moj.
Ne, ne! Stanite.
Šta mu to rade? -Pokušavaju da otkriju
šta je i odakle je. I zašto su ga tek sad videli.
Šta to radite? Sklonite puške odavde.
Potiče iz šume, kao i ja. -Jesi li ozbiljan?
Zašto nas ne puste da odemo?
Otići ćemo. I nikog više nećemo videti.
Biće kao nekad.
Ali ja želim da te opet vidim.
Jesi li poludeo? Nemaš pojma šta ovaj stvor može.
A ti znaš? -Da. Ako se probudi,
može uništiti ceo grad i sve ljude u njemu. Džek, on je čudovište.
Nije čudovište već životinja. Povređen je i uplašen.
Grejs, stani.
Treba ti pomoć.
Treba ti Pit.
Jeste li videli to? Jeste li upravo videli to?
Ja jesam.
Idemo.
Tamo gore. -Narode, pomerite se. Šerife!
Šerife! -Džek! -Ne, sklonite se! Nazad! Šerife!
Sklonite se! Šerife! Hvala što ste došli.
Džek, šta je toliko važno da sam morao da zovem pojačanje?
Morate ući unutra da vidite ovo.
Gevine. -Prvo ja nešto da kažem.
Ono zbog čega vas je moj brat pozvao, pripada meni, u redu?
Pošteno sam ga uhvatio.
Ako neko pokuša da vam kaže drugačije, moj je. Meni pripada.
Hoću da vidim. -Zašto stojimo napolju?
Možemo li ući i baciti pogled?
Eliote, jesi li dobro?
Šta se tamo dešava? -Moram vas upozoriti. Ovaj stvor je opasan.
Ja i moj tim jedino znamo kako da izađemo na kraj s njim.
Kad uđete, budite mirni. Ne plašite ga.
Ne želim da neko bude pojeden dok sam ja tu.
Slušaj, Grejs, nismo više u šumi, pa to što je unutra...
Možete sedeti ovde i razgovarati o tome šta je to unutra
veoma dugo. Ja samo hoću da vidim to. Sad se odmaknite.
Čekamo. Hajde. -Otvorite ih.
Koja je fora?
Oprostite, šerife.
Izgleda da su zaglavljena. -Daj, bre. Ko je unutra?
Otvorite.
Eliote. Možeš li da letiš?
Jače!
Ništa ne vidim. -Bio je tačno ovde. -Šta je bilo tačno tu?
Pobegao je. Moramo ga naći. Pomerite se!
Šta je pobeglo? -Morate sami videti. Hajde.
Abneru, proveri dvorište. Vudro, preuzmi južnu stranu.
Šerife, možete li narediti ljudima da se rašire?
Moramo pozvati helikopter, jer zmaj može da leti. -Zmaj?
Džek, dovukao si me čak ovde zbog zmaja?
Ne znam kako da objasnim, ali govori istinu. -Bio je ovde.
Još je tamo. -Šta? -Zmaj.
Zmaj je još tamo. Moramo im pomoći.
Kako ćemo ga izvući odavde? -Umeš li da voziš?
Onako, ali tatin kamionet nema ovoliko dugmića.
Ostavi se toga, mlada damo.
Ne možeš ni papučice da dohvatiš. Pomeri se. -Stani!
Ne želim povrediti tvog prijatelja, sinko. Samo hoću pomoći.
Upadaj.
Da vidimo da li ovo...
Ćao, stari prijatelju.
Bolje se vežite.
Drži se čvrsto!
Mislio sam da sam ubacio u rikverc.
Bože...
Nije pravi, je li? -Pratite tog zmaja!
Izvini zbog toga.
Reci zmaju da se drži. Imamo društvo.
Pažnja, sve jedinice. Idemo prema istoku Milhejvenskim putem i gonimo...
Zmaja! To je zmaj! -Ne smeš reći zmaj preko radija.
Eliote!
Leti!
Hajde.
Brže!
To je Mičam! Stani!
-Nema šanse!
To je moj zmaj!
Ne usporava. -Ne staje.
Staće. -Ona budala je poludela.
Stani! -Pokušavam. -Nije toliko lud.
Držite se čvrsto. Moraćemo ovo na drugi način.
Eliote! Ne!
Džek.
Prestani! Moraš prestati!
Džek! -Oni nas neće povrediti. Molim te!
Prestani! Eliote, prestani! -Nemoj ih povrediti. Potrebni su mi!
Potrebni su mi.
Džek, bežite odatle! -Gevine? -Slomite staklo!
Hajde, držim vas!
Hajde, Eliote! -Tata! -Poleti!
Idemo. Hajde!
Hajde!
Tata! -Ne, Grejs...
Hajde, Eliote.
Hajde.
Grejs.
Znam.
Pit.
Pit! Stani!
Više ne možemo ostati ovde.
Ljudi znaju da si ovde. Doći će po tebe.
Ali ja ne mogu nestati.
Eliot se izgubio
Ova knjiga pripada Pitu
Za Pita. S ljubavlju, mama i tata.
Da pokuša da nađe svoju porodicu.
Ali ne želim da te ostavim.
Dušo, pogledaj.
Niko više nije video tog zmaja.
I nikad više nisam pričao priče o tome.
Nisam morao. Ne nakon tog dana.
Ljudi su ga svuda tražili, ali nisu mogli da ga nađu.
Neki su govorili da je odleteo u drugu šumu, daleko.
Ali to su samo priče.
Vreme je prolazilo. Deca su porasla.
Drveće je poraslo. Kao i priče.
Malo po malo, čak se i najbolje završe.
Ali poznajem nekoga ko se ne slaže s tim.
Ima jedan dečak koji bi vam mogao ispričati celu priču.
Mogao bi vam čak ispričati šta sledi.
Zna da Severnjača najjače sija.
Zna da postoji magija u šumi,
ako znate gde da je potražite.
Zna da je njegov zmaj još tamo negde.
Možda, ako budete imali sreće, taj isti dečak,
najhrabriji dečak kojeg sam upoznao...
On bi vam mogao reći gde da ga nađete.
Preveo: Bambula
Preuzeto sa www.titlovi.com