ČUDESNA ŽENA
Preveo: Bambula
Htela sam da spasem svet.
Ovo divno mesto.
Ali znala sam toliko malo tad.
Ovo je zemlja magije i čuda,
koja vredi da se pazi na svaki način.
Ali što se više približavaš,
sve više vidiš veliku tamu koja se krčka unutra.
A čovečanstvo?
Čovečanstvo je druga priča.
Šta neko radi kad se suoči s istinom je teže nego što mislite.
Naučila sam ovo na težak način, davno.
A sad...
Nikad više neću biti ista.
Hvala.
Našao sam original. Možda ćeš mi jednog dana ispričati svoju priču.
Zdravo, Dajana. -Zdravo, Dajana. -Zdravo.
Dajana! Dajana!
Vrati se!
Opet!
Izgleda veoma dobro. -Veoma dobro. -Kako njoj ide?
Dobro. -Nastavi da radiš. -Hoću.
Dajana!
Dajana, vidim te!
Kuda ćeš? Stani!
Zdravo, majko. Kako si?
Vratimo se u školu, pre nego što još jedna učiteljica da otkaz.
Zar ne misliš da je vreme da počnem s obukom?
Antiopa misli da sam spremna. -Stvarno?
Mogla bih da počnem da joj pokazujem neke stvari.
Trebalo bi barem da nauči da se odbrani. -Od koga?
U slučaju invazije.
Zar nemam za to najveću ratnicu u našoj istoriji
da predvodi celokupnu armiju, generalice?
Molim se da neće doći vreme kad će morati da se bori.
Ali ti znaš, škorpija mora ubadati, vuk mora loviti... -Ona je dete.
Jedino dete na ostrvu. Molim te, pusti je da bude dete. -Ali, majko...
Nećeš pohađati obuku.
Šta ako obećam da ću biti pažljiva? -Vreme je za spavanje.
Šta ako ne koristim mač? -Borba ne čini od tebe heroja.
Samo štit onda. Bez oštrih ivica.
Dajana, ti si nešto najvrednije što imam na celom svetu.
Toliko žarko sam te želela da sam te izvajala od gline
i preklinjala Zevsa da ti podari život. -Već si mi pričala tu priču.
Zato ću ti večeras ispričati novu.
Priču o našem narodu i mojim danima u borbi. -To!
Pa ćeš konačno razumeti zašto rat ne treba da se priželjkuje.
Davno, na početku vremena,
a cela istorija je bila još samo san,
bogovi su vladali Zemljom. Zevs kralj među njima.
Zevs je stvorio bića nad kojima bi bogovi vladali.
Bića rođena po njegovom liku,
poštena i dobra, jaka i strastvena.
Nazvao je svoju tvorevinu "ljudi." I čovečanstvo je bilo dobro.
Ali Zevsov sin je postao ljubomoran na čovečanstvo,
i odlučio da pokvari tvorevinu svog oca.
To je bio Ares, Bog rata.
Ares je otrovao srca ljudi ljubomorom i sumnjom.
Okrenuo ih je jedne protiv drugih.
I rat je opustošio Zemlju.
Onda su bogovi stvorili nas, Amazonke,
da ubrizgamo ljubav u srca ljudi
i da ponovo uspostavimo mir na Zemlji.
Nakratko je vladao mir.
Ali nije potrajao.
Tvoja majka, kraljica Amazonki, predvodila je pobunu
koja nas je sve oslobodila ropstva.
Kad je Zevs poveo bogove da nas odbrane,
Ares ih je pobio, jednog po jednog,
dok nije samo Zevs preostao.
Zevs je iskoristio poslednju količinu svoje moći da zaustavi Aresa,
zadajući takav udar da je Bog rata morao da se povuče.
Ali Zevs je znao da se jednog dana Ares može vratiti
da dovrši svoju misiju.
Beskonačni rat
u kome će se ljudi konačno uništiti
i nas s njima. Zato nam je Zevs ostavio oružje,
dovoljno moćno da se ubije Bog.
Svojim poslednjim dahom, Zevs je stvorio ovo ostrvo
da nas sakrije od spoljašnjeg sveta, negde gde nas Ares ne može naći.
I otad smo živele u miru.
Zahvaljujemo se bogovima što su nam dali ovaj raj.
A Bogoubica?
Bogoubica? -Oružje koje je dovoljno jako da ubije Boga.
Mogu li ga videti?
Bogovi su nam dali mnoge darove. Jednog dana, videćeš ih sve.
Držimo ih u ovoj velikoj kuli.
Bogoubica.
Divan je.
Ko bi ga koristio?
Molim se da nikad neće biti uzet u ruke.
Ali samo bi najžešća među nama mogla.
A to nisi ti, Dajana. Vidiš, bezbedna si.
I nemaš zašto da brineš.
I dalje sumnjaš u sebe, Dajana. -Ne sumnjam. -Sumnjaš.
Ne, ne sumnjam.
Jača si nego što misliš. Imaš više snage nego što misliš.
Ali ako se ne potrudiš... -Dajana!
Jesi li povređena? -Ne, majko, dobro sam.
Ja sam samo... -Trenirala.
Izgleda da nisam toliko poštovana kraljica kao što bi trebalo.
Moja sestra me nije poslušala, izdala me je...
Ne, majko. Ja sam kriva. Tražila sam od nje... -Vodi je u palatu.
Idi.
Nisi mi ostavila izbora, Hipolita.
Zanemaruješ svoju dužnost, ako ne ume da se bori.
Govoriš o vremenu koje možda nikad neće doći.
On se možda nikad ne vrati. Možda je umro od povreda.
Ares je živ. Osećaš ga kao i ja u svojim kostima.
Samo je pitanje vremena kad će da se vrati.
Što jača postane, brže će je naći.
Hipolita, volim je koliko i ti.
Ali ovako je jedino možemo istinski zaštititi.
Treniraćeš je žešće nego bilo koju Amazonku pre nje. Pet puta žešće.
Deset puta žešće. Dok ne bude bila bolja čak i od tebe.
Ali nikad ne sme saznati istinu o svom identitetu,
niti kako je nastala.
Jače. Jača si od ovoga, Dajana.
Opet.
Nikad ne spuštaj gard! Očekuješ da će borba biti poštena!
Borba nikad nije poštena!
Antiopa!
Ne pomeraj se. Krvariš.
Žao mi je... -Stani, Dajana. Stani.
Šta sam uradila?
Žao mi je.
Odakle se stvorila ova magla?
Tamo. Hajde!
Eno ga! Pilot! Vidim ga! Tamo je!
Ti si muškarac.
Da. Mislim...
Zar ne izgledam kao muškarac?
Gde smo? -U Temiskiri.
Gde? -Ko si ti?
Ja sam jedan od dobrih momaka, a ono su loši momci. -Šta?
Nemci. Hajde, moramo otići odavde. -Nemci? -Dajana!
Skloni se od nje! Smesta!
Spremite lukove!
Imaju puške, zar ne? -Pali!
Odapni!
Hajde!
Ostani tu!
Štit!
Ne! -Ne!
Ne. Ne! Ne. Antiopa. Antiopa.
Antiopa.
Dajana.
Došlo je vreme. -Ne. -Ti...
Ti moraš... -Šta? Šta, Antiopa?
Bogoubica. Dajana, idi. -Kuda?
Kuda? -Idi... -Ne, molim te, nemoj. Ne!
Ne, ne, ne.
Ne! -Antiopa!
Ne!
Ti. -Ne. Ne.
Nemoj, majko. Borio se na mojoj strani protiv uljeza.
Kakav čovek se bori protiv svog naroda? -Ovo nije moj narod.
Zašto nosiš njihove boje?
To vam ne mogu reći. -Moraš nam reći smesta!
Kako se zoveš?
Ni to vam ne mogu reći. -Treba da ga ubijemo sad i završimo s tim.
Ako on umre, nećemo saznati ko su oni i zašto su došli.
Ja sam kapetan Stiven Trevor, pilot Američkih ekspedicionih snaga.
Serijski broj 8141921. Samo toliko mi je dozvoljeno da ka...
Dodeljen sam Britanskoj obaveštajnoj službi.
Kakvo je to čudo? -Hestijino laso te prisiljava da otkriješ istinu.
Ali baš je toplo. -Uzaludno je i bolno da se opireš.
Koja je tvoja misija?
Ko god da ste, u većoj opasnosti ste nego što mislite.
Koja je tvoja misija?
Ja sam...
Ja sam špijun!
Ja sam špijun. Špijun.
Britanska obaveštajna je saznala
da će glavnokomandujući nemačke armije, general Ludendorf,
posetiti tajni vojni objekat u Otomanskom carstvu.
Pretvarao sam se da sam njihov pilot i leteo sam s njima.
Prema našim obaveštajnim podacima, Nemci su ostali bez trupa,
novca i municije. Ali informacije su bile netačne.
Nemci su angažovali Turke da prave bombe za njih.
I ne samo bombe, novo oružje. Tajno oružje...
Koje je konstruisala Ludendorfov glavni psihopata, dr Izabel Maru.
Vojnici iz rovova zovu je Doktorka Otrov. I to s dobrim razlogom.
Koliko znam, ako dr Maru dovrši svoj projekat,
još milioni će umreti. Rat se nikad ne bi završio.
Bio sam tamo samo da osmatram i izveštavam ali...
Morao sam nešto da preduzmem.
Ali treba mi još vremena. -Nažalost, doktorka, nemamo više vremena.
Ovaj projekat, ovaj...
Uhvatite onog čoveka! Tamo!
Ali ako dostavim ove beleške
Britanskoj obaveštajnoj službi na vreme,
to bi moglo spasiti milione ljudi od smrti. To bi moglo zaustaviti rat.
Rat? Kakav rat?
Rat.
Rat za okončanje svih ratova. Četiri godine,
27 zemalja, 25 miliona mrtvih.
Vojnici i civili. Nevini ljudi.
Žene i deca, pobijeni.
Njihovi domovi i sela, opljačkani i spaljeni.
Oružje daleko smrtonosnije nego što možete...
zamisliti.
Nikad tako nešto nisam video. Izgleda kao da će svetu doći kraj.
Da ga pustimo? -I da rizikujemo da dovede još ljudi na naše obale?
Majko. -Ne možemo ga držati zauvek, kraljice. -Majko, oprosti,
ali nakon svega što je čovek rekao, ovo mora da je Ares.
O čemu govoriš, dete? -Oprostite, senatorka,
ali čovek je to nazvao "beskrajni rat." Milioni su već mrtvi.
Ništa slično video nije. Samo bi Ares mogao uraditi tako nešto.
Ne možemo ga samo pustiti. Moramo poći s njim.
Neću razmestiti našu armiju i ostaviti Temiskiru bez odbrane
da odem i vodim njihov rat. -To nije njihov rat.
Zevs je napravio čoveka da bude pravedan i mudar, jak i strastven.
To je bila priča, Dajana. Mnogo toga ne razumeš.
Ljude je lako pokvariti. -Da, ali Ares je onaj ko ih kvari.
Ares je učinio da se ovi Nemci bore.
A zaustavljanje Boga rata je naša misija.
Ovo je naša dužnost kao Amazonki.
Ali ti nisi Amazonka poput nas ostalih. Zato nećeš ništa preduzeti.
Kao tvoja kraljica ja ti to zabranjujem.
Čudno.
Je li tačno da si mu ti spasla život? -Ko ti je to rekao?
On.
Nisam video kad si ušla.
Da li bi rekao da si tipičan predstavnik svog pola?
Ja sam...
Iznad proseka.
Šta je to?
To je...
To je sat. -Sat?
Da, to je sat. Pokazuje vreme.
Moj otac mi ga je dao.
Imao ga je uz sebe u vraški teškim situacijama.
A sad je kod mene. Dobro je što i dalje radi. -Zašto?
Jer pokazuje vreme. Kad da jedeš, spavaš, ustaješ, radiš.
Dozvoljavaš toj stvarčici da ti govori šta da radiš? -Da.
Mogu li ti postaviti nekoliko pitanja? Gde smo? -U Temiskiri.
Ne, to sam čuo ranije. Ali gde smo? Kakvo je ovo mesto? Ko ste vi?
Zašto voda ovo radi?
Kako ne znaš šta je sat? Kako govoriš engleski tako dobro?
Mi govorimo stotine jezika.
Mi smo most do većeg razumevanja između svih ljudi.
Da.
Nisam imao prilike da ti kažem ovo...
ranije, ali hvala što si me izvukla iz vode.
Hvala za ono što si uradio na plaži.
Onda, došla si da me oslobodiš?
Pokušala sam ali ne odlučujem ja. Čak sam im tražila da me pošalju s tobom.
Ili bilo koju drugu. Amazonku.
Amazonke. -Amazonke?
Naša sveta dužnost je da branimo svet. I želim da pođem.
Ali moja majka to neće dozvoliti.
Pa...
Ne mogu da je krivim. U kom smeru ovaj rat ide,
ne bih želeo da iko od mojih voljenih bude blizu njega.
Zašto se onda ti želiš vratiti? -Ne bih rekao da želim.
Valjda, moram pokušati.
Moj otac mi je jednom rekao: "Ako vidiš da se nešto pogrešno dešava u svetu,
možeš stajati po strani, ili možeš preduzeti nešto."
A već sam pokušao da se držim po strani.
Lepa odeća.
Hvala. Sad ću ti pokazati kako da odeš s ostrva.
A ti ćeš me odvesti kod Aresa. -Dogovoreno.
Otići ću time? -Mi ćemo.
Da, otići ćemo time. -Ne umeš da jedriš?
Naravno da znam. Zašto ne bih umeo da jedrim? Samo...
Dosta je prošlo.
Idem, majko. Ne mogu stajati po strani dok nevini ginu.
Ako niko drugi neće zaštititi svet od Aresa, onda ja moram.
Moram poći. -Znam.
Barem znam da te ne mogu zaustaviti.
Ima mnogo toga... Mnogo toga što ne razumeš.
Dovoljno razumem.
Spremna sam da se borim za one koji ne mogu da se bore za sebe.
Kao i ti nekada. -Znaš da ako odlučiš da odeš,
možda se nikad ne vratiš.
Ko ću biti ako ostanem?
Ovo je pripadalo najvećoj ratnici u našoj istoriji, našoj voljenoj Antiopi.
Postaraj se da budeš dostojna da je nosiš.
Hoću.
Pazi se u svetu ljudi, Dajana.
Oni te ne zaslužuju.
Bila si moja najveća ljubav.
Danas,
ti si moja najveća patnja.
Jesi li joj rekla? -Što više zna, brže će je naći.
Za koliko ćemo doći do rata? -Rat? Kog dela?
Zapadni front je u Francuskoj, 650 km je dugačak, od Alpa do Severnog mora.
Onda gde su najžešće borbe. Ako me odvedeš tamo, sigurno ću naći Aresa.
Ares? Misliš na Boga rata?
Bog rata je naša odgovornost. Samo ga Amazonka može pobediti.
Ovime. A kad to uradim,
rat će se završiti.
Sviđa mi se tvoj entuzijazam, ali ovaj rat
je ogroman haos. I ni ti ni ja ne možemo mnogo učiniti povodom toga.
Ali možemo se vratiti u London da nađemo ljude koji to mogu. -Ja to mogu.
A nakon što nađem i uništim Aresa,
nemačka armija otarasiće se njegovog uticaja.
I biće dobri ljudi opet, a svet će biti bolji.
Sjajno. -Videćeš.
Šta to radiš? -Mislio sam da možda želiš da...
malo odspavaš.
A ti? Ti ne spavaš? Da li prosečan čovek ne spava?
Da, spavamo. Samo ne spavamo sa... -Ne spavate sa ženama?
Ne, spavam sa ženama. Spavam sa... Da, spavam.
Ali van granica braka...
to je...
Neprikladno da se pretpostavi. Znaš?
Brak? -Brak. To nemate u...
Izađeš pred sudijom i zakuneš se da ćete se voleti, poštovati i čuvati
dok vas smrti ne razdvoji.
I da li tako bude? Da li se vole do smrti? -Ne baš često, ne.
Zašto onda to rade? -Nemam pojma.
Znači ne možeš spavati sa mnom ukoliko nismo venčani?
Spavaću s tobom ako želiš. Spavaću s tobom tamo.
Spavaću... -Ima dosta mesta. -Ako ti ne smeta. -Ne, od tebe zavisi.
Znam, odlučiću. Spavaću s tobom. -Dobro.
Da... Dobro.
Tamo odakle sam ja, ja nisam prosečan.
Da budeš špijun, moraš pokazati određenu količinu
snage.
Nikad nisi srela muškarca? Šta je s tvojim ocem? -Nisam imala oca.
Moja majka me je izvajala od gline a Zevs me je oživeo.
Krasno.
Izvini.
Tamo odakle ja dolazim, bebe se drugačije prave.
Misliš na reproduktivnu biologiju? -Da. -Da, znam.
Znam sve o tome. -Mislim na to i na druge stvari.
Telesna zadovoljstva.
I za to znaš?
Pročitala sam svih 12 tomova Kliinih Rasprava o telesnim zadovoljstvima.
Svih 12?
Jesi li ponela neki sa sobom?
Ne bi ti se svideli. -Šta znam, možda. -Ne, ne bi.
Zašto ne? -Zaključak je da su muškarci nužni za razmnožavanje,
ali kad je u pitanju zadovoljstvo, nisu neophodni.
Ne. Ne.
Laku noć. -Laku noć.
Za koliko ćemo biti operativni? -Za dva dana, gospodine.
Imate vremena do večeras, kapetane.
Gospodine, ljudi nisu imali hrane, niti su spavali.
Mislite da sam ja jeo i odmarao, kapetane?
Čujete li mene da tražim izgovore?
Ne. -Vaši ljudi su slabi. Samozadovoljni.
Dozvolili ste im da zaborave da može doći do napada bilo kad,
s bilo koje strane. Hajde da ih nas dvojica podsetimo,
hoćemo li?
Doktorka. -Generale. -Napredak?
Nedovoljno. Gotovo je, generale.
Nemačka se predaje. Fon Hindenburg je preporučio caru da potpiše primirje.
Ponestalo nam je vremena.
Čim car vidi najnovije oružje, neće potpisati primirje.
Ali bez moje beležnice... -Dobićete svoju beležnicu!
U vas verujem a ne u beležnicu. Znam da možete i uspećete.
To je vaša sudbina na ovoj Zemlji.
Nešto mi je palo na pamet sinoć. Drugačija vrsta gasa.
Za vas. Da povratite snagu.
Imam ga! Imam ga! I ako je to što mislim,
biće...
užasno.
Dobro jutro. Imali smo sreće. Uhvatili smo prevoz. Dobili smo na vremenu.
Dobro došla u veseo stari London.
Odvratan je. -Da, nije on za svakoga.
Dobro jutro, dušo. -Kakva lepotica.
Gospodo, prestanite da gledate. Mnogo hvala.
Hajde!
Zašto se drže za ruke? -Verovatno jer su zajedno.
Ne, ne. Nismo mi zajedno u tom smislu. Ovuda.
U rat? -Tehnički, rat je tamo. Ali moramo prvo ovamo.
A kuda idemo? -Da odnesemo ovu beležnicu kod mojih pretpostavljenih.
Ne, ne. Ja sam te pustila. Odvedi me kod Aresa.
Dogovorili smo se, Stive Trevore. A dogovor je obećanje.
A obećanje se ne može prekršiti.
Brate, do đavola! Dobro. Prvo pođi sa mnom da odnesem ovo,
a onda ćemo ti kupiti kartu do rata.
Dogovoreno?
Hajdemo. -Dajana. -Šta to radiš?
Ne možeš to da radiš jer ne nosiš odeću.
Hajdemo... Hajdemo da ti kupimo odeću. -Šta ove žene oblače kad idu u bitku?
One ne... -Beba.
Ne, bez beba. Molim te, bez beba.
Ta nije napravljena od gline. Hajde.
Dajana! Molim te.
Hvala bogu! Nisi mrtav!
Ura! Mislila sam da si mrtav, onda sam primila poziv od tebe, znaš?
Nije ga bilo nedeljama. Bez ijedne reči.
To uopšte ne liči na njega. Da se predstavim, Eta Kandi.
Ja sam sekretarica Stiva Trevora. -Šta je to sekretarica?
Radim sve. Idem kuda mi kaže da idem i radim ono što mi kaže.
Tamo odakle sam ja, to se zove ropstvo. -Stvarno mi se sviđa.
Fantastično. Dame, posle vas. - Stvarno, sviđa mi se.
Ovako to izgleda, ali plata je dobra.
Stvorene smo za ovakav posao.
Da li ovo predstavlja oklop u vašoj zemlji?
Oklop. To je moda. Drži nam stomak unutra.
Zašto morate da ga držite unutra? -Samo žena bez stomaka
bi postavila takvo pitanje.
Konzervativna, ali ne u potpunosti dosadna. -Barem probaj.
Dobro.
Ne.
Hajde.
Kako se žena može boriti u ovome? -Boriti?
Koristimo svoje principe. Tako ćemo dobiti pravo glasa.
Mada ne protivim se korišćenju svojih pesnica
ukoliko prilika nalaže. Divno.
Svrbi. Davi me. -Ne mogu da je krivim.
Eta. Gde je ona?
Proba komplet broj 226.
Gđice Kandi, cilj je bio da je učinimo da manje privlači pažnju.
Mogu li?
Ozbiljan si? Naočare?
I odjednom ona nije najlepša žena koju si video?
Tako je bolje.
Da, neće tako ići. Molim te, spusti mač, Dajana.
Dajana. -Da probam sama.
Posle vas, gospodine.
Eta. -Zašto se ne bismo našli u kancelariji?
U međuvremenu, ovo ću uzeti da čuvam. -Ne, neće moći.
Moraš skloniti mač, Dajana. Molim te.
Ne slaže ti se s odećom. -Uopšte. Pre svega, spusti mač.
Obećaj mi da ćeš ga štititi životom. -Da... Ne.
Možeš joj verovati. Daj to. -Štit. -I štit.
Tako je. -Možeš li? Hvala, Eta.
Lako je.
Evo.
Šta je?
Nadam se, ništa. Hajde.
Stive, zašto se skrivamo? -Hajde.
Kapetane Trevor. Imate nešto što pripada generalu Ludendorfu.
Ovo je konvencija zlikovaca. -Dajte nam beležnicu dr Maru.
Gde sam stavio to čudo?
Nazad!
Ili bolje ne.
Baksuz.
Ima li još nešto što mi želiš pokazati? -Kuda si pošao?
Žao mi je, ali očito si pod Aresovom kontrolom.
Dajana. -Daj da ti pomognem da se oslobodiš. Gde mogu naći Aresa?
On je... On je mrtav. -Cijanid.
Ostani ovde. Vratiću se brzo. -Gospodo! Molim vas!
Tužno je što većina ne zna zašto se svađaju! -Nek govori!
Da, hvala. Gospodo, Nemačka je neverovatno ponosna nacija.
Nikad se neće predati. Jedini način da se okonča ovaj rat...
Pukovniče, moramo razgovarati napolju.
I da ponovo uspostavimo mir u svetu,
je da sklopimo...
primirje. -Tu je neka žena.
Šta onda radi ovde? Napolje.
Izvedite je napolje. -Izvinjavam se.
Moja slepa sestra. Izgubila se dok je tražila toalet.
Mislim da je ovuda. -Naš jedini cilj
u ovom trenutku mora biti postizanje mira, po svaku cenu!
Zašto mu ne dozvoljavaju da govori? On želi mir. -Ne sad. Izvini.
Trevore, gde ti je bila pamet kad si uveo ženu u salu?
Ali informacije koje donosim su hitne prirode.
Ovo je jedna od beležnica dr Maru. Moramo je odneti do kriptografije.
I treba mi hitan sastanak s generalima. -Nećeš upadati ovde i zahtevati...
Gospodine, s poštovanjem, ono što sam video na poslednjoj misiji,
okrenuće tok rata. -Kapetane Trevor!
Čuo sam da ste umrli na jednoj misiji,
ali evo vas, vaskrsli iz mrtvih, i vidim da ste doveli prijateljicu.
Naše najdublje izvinjenje zbog upada, ser. -Ne, nema veze.
Zahvaljujući ovoj mladoj ženi,
sala je konačno bila dovoljno tiha da kažem nekoliko reči.
Ser Patrik Morgan, vama na usluzi. -Dajana, princeza od Temis...
"Prins." Dajana Prins. Ona...
I ja...
Radimo zajedno. Pomogla mi je da donesem beležnicu ovde.
To je iz laboratorije dr Maru.
Informacije u njoj će promeniti tok rata, ser. -Bože.
Doktorka Otrov lično? -Da.
Fascinantno. Ima li još informacija?
Nažalost, ne. -Kriptografija nije imala sreće.
Čini se da je u pitanju kombinacija 2 jezika,
ali dosad nisu utvrdili koja dva jezika.
Otomanski i sumerski.
Sigurno je još neko u prostoriji to znao. -Ko je ova žena?
Ona je moja sekretarica, gospodine.
I ona može razumeti otomanski i sumerski?
Ona je veoma dobra sekretarica.
Izvedite je napolje. -Gospodine, ako ova žena ume ovo da pročita,
treba da čujemo šta ima da kaže. -Dobro.
To je formula za novi tip gasa.
Iperit, baziran na vodoniku, umesto na sumporu. -Baziran na vodoniku...
Gas maske bi bile beskorisne protiv vodonika.
U beležnici piše da planiraju da puste gas na frontu?
Kad? -Ne piše.
Samo malo. Front od čega? -Gospodine.
To je dokaz koji nam treba. Morate otkriti gde proizvode taj gas.
Morate ga spaliti do temelja, uništiti.
Ludendorf je poslednji put viđen u Belgiji.
Ne smeju da nas vide da šaljemo trupe u Belgiju, okupiranu od strane Nemaca,
dok pregovaramo o njihovoj predaji.
Gospodine, video sam taj gas vlastitim očima.
Ako ga upotrebe, pobiće sve na obe strane. Svi će umreti.
Vojnici umiru, kapetane. -Pošaljite mene s logističkom podrškom.
Bar mi dajte priliku da osujetim Ludendorfovu operaciju. -Poludeli ste?
Ne mogu ubacivati nepoznate elemente
ovoliko kasno u ratu. -Gospodine, mogu...
Sad, više nego ikad, primirje je najvažnije.
Moramo ga dogovoriti i potpisati. To je...
Najbolji način da se zaustavi ovaj rat. -Kapetane, ništa nećete preduzimati.
To je naređenje. -Da, gospodine.
Razumem, gospodine.
Ja ne razumem! -Dajana, znam da je ovo zbunjujuće...
Nije zbunjujuće! To je nečuveno! -Ko je ova žena?
Ona je sa mnom, s nama, gospodine. -Nisam! Nisam s vama!
Svesno biste žrtvovali sve te živote, kao da su manje vredni od vaših!
Dajana, razgovarajmo napolju. -Kao da ništa ne vrede?
Tamo odakle sam ja, generali se ne kriju
u kancelarijama kao kukavice. -Dosta.
Bore se uz svoje vojnike. Umiru s njima na bojnom polju.
Dosta! -Treba da se stidite! -Izvinite, gospodine. -Stidite se!
Dajana... -Svi treba da se stidite! -Dajana!
Molim te, uspori! Dajana... -To je tvoj vođa?
Kako je mogao ono da kaže? Da veruje u to?
A ti... Je li ti bila dužnost da im samo
predaš beležnicu? -Ne. -Nisi branio svoje mišljenje. Nisi se borio!
Jer ne bi se predomislio! Saslušaj me. -Ovo je Ares!
I on neće dozvoliti pregovore a ni predaju!
Milioni ljudi o kojima si govorio? Umreće. -Saslušaj me. Ipak ćemo otići.
Hoćeš reći da si lagao? -Ja sam špijun. To mi je u opisu posla.
Kako da znam da me ne lažeš sad?
Vodim te na front. I verovatno ćemo umreti.
Ovo je užasna ideja.
Trebaće nam pojačanje.
Ovo je pojačanje? -Da.
Jesu li barem dobri ljudi? -Relativno.
Čak ni u Africi, gospodo, nismo videli toliki luksuz.
Ali luksuz u kome uživamo sad, ne možemo prestati da zarađujemo novac.
Dakle, moj stric, princ, i ja... -Koji princ?
Pružiću priliku nekolicini vojnika... -Ozbiljno, koji princ?
Sultane Angora Niks Kašmir, da porazgovaramo nakratko?
Gospodo, izvinite me nakratko. -Bar. Pab.
Barabo! Obrađujem one pozere celu noć. Bože mili.
Ovo je umetničko delo. -Samir, Dajana. Dajana, Samir.
Zdravo, Dajana. Možeš me zvati Semi. -Semi.
Samire, ne bih to radio na tvom mestu. Samir je vrhunski tajni agent.
Obrlatiće te na svim jezicima koje znaš.
Ne izgleda mi toliko impresivno. -Dok ti meni izgledaš.
Tvoje oči su nežne poput tvog osmeha.
A tvoje oči izgledaju kao da žele nešto.
I ja govorim kineski, prepredena devojko.
Ali umeš li recitovati Sokrata na strarogrčkom?
Završili ste. Gde je Čarli?
Evo ga.
Barem je Čarli dobar s pesnicama. -To nije Čarli.
To je Čarli.
Stivene, nek Bog stavi cveće na tvoju glavu, sinko.
Drago mi je što te vidim.
Zašto ste se tukli? -Pomislio sam da je njegova čaša moja.
Dešava se. -Ovaj čovek nije borac.
Čarli je vrstan strelac. To znači da ubija ljude.
Izdaleka. -Ne znaju šta ih je snašlo.
Kako znaš koga ubijaš ako im ne vidiš lice?
Ne znam. Veruj mi, bolje je tako. -Boriš se nečasno.
Koga plaćaju zbog časti? -Kakav je posao u pitanju, šefe?
Dva dana najviše. Trebaju nam zalihe i prolaz do Belgije.
Koliko se plaća? -Bolje bi ti bilo da je dobra cifra.
Da, evo u čemu se radi.
Rekao sam vam da će to biti kratko. I doneće veliku korist.
To je za plemenit cilj. Slobodu.
Prijateljstvo.
Za kraj rata. Prijateljstvo. -Dobro, nemaš novca. -Ne.
Sad samo hoću sliku tvog prelepog lica. -Neće ti trebati slika.
Idem s vama. -Šta?
Šta je ovo? -Ostavićemo je na frontu.
"Ostavićemo je?" -Da.
Bez uvrede, dušo, ali ne želim poginuti
dok pomažem devojčici da izađe iz rova. Znaš na šta mislim? -Evo malog lopova!
Ne trebaju nam ljudi poput tebe ovde!
Ona je to uradila.
U isto vreme sam uplašen i uzbuđen.
Evo ih. Izvinite što kasnim. -Ser Patrik! -Da, to sam htela reći.
Ser Patrik! -Ne, ne. Gospodo, sedite.
Gđice Prins, sedite.
Pretpostavljam da ovde planirate nešto
što će vas ili poslati na vojni sud ili ubiti.
A ja pretpostavljam da ste došli da nas sprečite.
Ne. Nipošto, zapravo.
Slušajte. I ja sam nekad bio mlad.
I da sam zdraviji, mislim da bih isto uradio.
To je veoma časno da se uradi. Stoga,
došao sam da pomognem. Nezvanično, naravno.
Koji je vaš plan?
Ako postoji još jedna fabrika oružja, da je nađemo i uništimo.
Zajedno s Ludendorfom i Maru. -U tom slučaju, da se izbegne sumnja,
šarmantna Eta će upravljati misijom iz moje kancelarije. -Upravljati?
Takođe... Ovo je dovoljno za nekoliko dana.
Hvala, ser. -Nema na čemu.
Dobro se svi čuvajte i srećno.
Uzdravlje.
Svež sladoled. Gđice, želite li kupiti sladoled?
Ja? -Jesi li gladna? -Da.
Hvala. -Osam penija, gospodine.
Evo. Zadrži kusur. -Mnogo hvala, gospodine.
Šta kažeš? -Divan je. -Da.
Trebalo bi da si veoma ponosan. -Mnogo hvala. -Trebalo bi.
Nadam se da će se naš čovek pojaviti. Poglavica nas očekuje pre mraka.
Poglavica? -Da. Krijumčar. Veoma poštovan.
Lažov, ubica, a sad i krijumčar. Divno.
Pazi. Mogu se uvrediti. -Nisam mislila na tebe.
Stvarno? Radio sam kao tajni agent i pretvarao se da sam neko drugi.
Ubijao sam ljude na tvojoj plaži i prokrijumčario beležnicu.
Lažov, ubica, krijumčar. Ipak ideš?
Užasno je. -Zato smo ovde.
Gas će pobiti sve. Kakvo oružje ubija nevine?
U ovom ratu, svo oružje.
Niste došli na sastanak saveta, generale.
Vidim da pregovarate o uslovima primirja bez mene.
U ime cara. -Na vaše insistiranje.
Mogli bismo lako dobiti ovaj rat, samo da imate malo vere. -Nemamo.
Imamo manjak hrane, lekova i municije.
Sa svakim satom zakašnjenja,
hiljade Nemaca umire. -Jedan napad, i pobedićemo u ratu.
Trenutno, moja hemičarka... -Mi smo protiv tebe i tvoje...
Veštice. Ludendorfe, dosta!
Za 24 sata, ovaj rat će se završiti.
Gotovo je. -Za vas je gotovo.
Gotovo je za sve vas.
Ali maska neće pomoći. -Oni to ne znaju.
Hajdemo! Vreme je da izvedemo demonstraciju za cara!
Kasnite. -Kauboji su nas napali, poglavico.
Kako si? -Drago mi je što te vidim, druže. -Rmpalijo.
Drago mi je što te vidim. -Da. -Drago mi je što te vidim, prijatelju.
Kakva lepotica! Ko je ovo?
Zdravo, zovem se
Napi.
A ja sam Dajana. -Gde si je našao?
Ona je mene našla. -Spasla sam ga iz mora. -Duga priča.
Nećemo o tome sad. -Šta je tamo?
Britanski čaj za Nemce. Nemačko pivo za Britance.
I romani Edgara Rajsa Barouza za obe strane. -I puške!
Dobijmo ono želimo. -Dobijmo ono što nam treba.
Ali nikad nemojmo dobiti ono što zaslužujemo.
Čudna grmljavina.
Nemačke sedamdeset-sedmice. Ogromni topovi.
Tamo je front. Večernja mržnja.
Za koga se ti boriš u ovom ratu? -Ja se ne borim.
Ovde si zbog profita onda? -Ne postoji bolje mesto za mene.
Nigde nije bolje nego u ratu u kome ne zauzimaš stranu?
Nemam kuda drugde da odem.
Poslednji rat je oduzeo mom narodu sve. Ništa nam nije ostalo.
Barem ovde sam slobodan.
Ko je to oduzeo od tvog naroda? -Njegov narod.
Nemojte da idete. Nemojte da idete unutra. Nemojte da idete.
Ne! Momci, ne! Ne ulazite tamo!
Bezbedan si. Bezbedan si. Jesi li dobro?
Skloni se od mene, ženo! Prestani da dižeš frku!
Bože!
On vidi duhove.
Prehladićeš se. -Neću...
Ne brini za Čarlija. Nije ozbiljno mislio to.
Zašto povređuju one životinje? -Jer moraju da se kreću brzo.
Poput nas. -Ali to nije pravi način. Mogla bi im pomoći.
Nema vremena. Hajde, ženo.
Mama!
Onaj čovek. Ranjen je. -Ne možeš ništa da uradiš, Dajana.
Moramo nastaviti dalje!
Šta je ovo? -Htela si da te odvedem u rat. Ovo je rat.
Gde su Nemci? -Nekoliko stotina metara preko polja.
Vaš rov je... -Pazi!
Poglavico! Drago mi je što te vidim. Poglavica se vratio! Vratio se!
Pokret! -Molim vas, pomozite nam!
Uzeli su sve, kuće, hranu.
A one koji nisu mogli pobeći, uzeli su za robove.
Gde se to desilo? -U Veldu. Na drugoj strani ničije zemlje.
Dajana, moramo da idemo. -Moramo pomoći ovim ljudima.
Moramo se držati misije. -A sledeći bezbedan prelaz je bar 1 dan daleko.
Šta čekamo? -Ne možemo ih ostaviti a da im ne pomognemo. Ovi ljudi umiru.
Nemaju šta da jedu. A u selu...
Rekla je da su porobljeni. -Razumem. -Žene i deca!
Moramo stići do sledeće pozicije pre sumraka. -Kako možeš to reći?
Šta ti je? -Ovo je ničija zemlja, Dajana!
To znači da niko ne može da je pređe. U redu?
Ovaj bataljon je ovde skoro godinu dana i jedva da su napredovali centimetar.
Jer na drugoj strani je gomila Nemaca koji na nišanu svojih mitraljeza
drže svaki kvadratni centimetar ovog mesta.
Ovo nije nešto što možeš preći. Nemoguće je.
Šta onda? Nećemo ništa da radimo? -Ne, radimo nešto. Radimo.
Samo... -Stive. -Ne možemo spasiti sve na ovom svetu,
Izvini, Stive... -Nismo došli da to radimo.
Ne, ali ja ću to uraditi.
Dajana!
Šta to do đavola izvodi?
Ona prima svu vatru! Hajde!
Dole! Ostanite dole! To je naređenje!
Hajde! -Uspela je!
Stive! Idemo!
Hajde, pokret!
Ostanite ovde. Ja ću napred.
Šta koji đavo? -Hajde!
Treba nam još oružja.
Snajper! Pokret!
Uđi! -Čarli, zvonik!
Hajde, Čarli. Upucaj ga. -U redu je.
Za mnom! Pokrivajte me!
Dobro. Stavićemo ovo na leđa i kad dam znak,
dižite jako! -Dobro. -Dajana! Štit!
Diži!
Stojite veoma mirno, prijatelji. Molim vas. Veoma je važno.
Mnogo hvala. Bila mi je velika čast da vas slikam.
Mnogo hvala.
Toliko je pričao o pucanju a ne ume da puca.
Svako ne dobija priliku da uvek bude ono što hoće. Ja, ja sam glumac.
Volim glumu. Nisam hteo da budem vojnik.
Ali imam pogrešnu boju kože. Svako vodi svoju bitku, Dajana.
Kao što ti vodiš svoje.
Ne, previše je. Svako dobro. Hvala, hvala.
Na telefonu sam.
Da, Veld. V-E-L-D.
To je malo selo. Možda nije na mapi.
Našla sam ga! -Jesi li našla Ludendorfovu fabriku?
Ne, ali sam locirala njega.
Srećom po tebe, samo je nekoliko kilometara daleko,
u nemačkoj vrhovnoj komandi. -U nemačkoj vrhovnoj komandi?
Prema našim obaveštajnim podacima, Ludendorf priređuje gala zabavu.
Na neki način poslednja proslava pre nego što Nemci potpišu primirje.
I sam car će biti tamo. Kao i dr Maru.
Gala zabava bi bila savršena maska. -Kapetane Trevor. -Da, gospodine.
Ni pod kojim okolnostima nemojte se približavati
toj gala proslavi sutra uveče. Čujete li?
To bi dovelo u opasnost sve za šta smo radili.
Ne smete ugroziti primirje. -Gospodine, neće biti primirja... -Stive!
Kad Ludendorf bombarduje ceo front. Trenutak, gospodine.
Ne brini zbog ugrožavanja mirovnog dogovora. -Zašto ne?
Ares nikad ne bi dozvolio... -Šta?
Šta to? -Naravno. To je najlogičnije.
Ares je napravio oružje, najsmrtonosnije
koje je ikad konstruisano. -Ares? Misliš Ludendorf.
Ne. Mislim Ares.
Ludendorf je Ares! -Dobro.
Gospodine, ovo nam je poslednja prilika,
poslednja prilika da pronađemo gas
i saznamo kako Ludendorf planira da ga upotrebi. -Ne, zabranjujem to.
Da li ste me čuli? Zabranjujem to. -Gospodine, prekida mi se veza.
Gospodine? -Halo? -Gospodine?
Kolika je verovatnoća da će ispoštovati moje želje? -Iskreno, ne baš velika.
Semi, ne, ne. Semi, moram da radim.
Treba da uzmem nemačku uniformu. Moram da isplaniram za sutra.
To je lako šefe. Hajde. Ne možemo ništa uraditi do sutra.
Sam si to rekao, Stive.
Hvala. -Hvala.
Ti si ovo uradila.
Mi smo.
Plešete li na rajskom ostrvu?
Plešemo, naravno. Ali ovi ljudi se samo njišu.
Dobro. Ako ćeš se boriti protiv Boga rata,
mogao bih te naučiti da plešeš, sirotice. Dobro, bolje bez oružja.
Ako biste hteli? -Pa...
Ako ću ići na gala proslavu, moraću znati da plešem.
Nećeš ti ići na gala proslavu. -Naravno da hoću. Zašto ne bih?
Pod jedan, ne znaš da plešeš.
Rekla bih da oni ne znaju da plešu. -Budi pristojna.
Dobro. Daj mi ruku. Tako.
A ja ću staviti svoju ruku oko tebe tako.
I mi samo... Kako si ono rekla? Njihanje?
Samo se njišemo. -Baš si blizu.
To je i cilj.
Vidim.
Nisam ga čuo da peva godinama.
To je sneg.
Dodirni ga.
Čaroban je. -Jeste, zar ne?
Jeste.
Ovo ljudi rade kad ne vode ratove? -Da.
Da, ovo i ostale stvari. -Koje stvari?
Doručkuju. Vole da doručkuju.
I vole da se bude, da čitaju novine i idu na posao.
Stupaju u brak. Dobijaju decu, stare zajedno.
Valjda.
Kako to izgleda?
Nemam pojma.
Seljani su nam ih dali. -Srdačan dar. -I nazivaju nas herojima.
I jeste. -Momci, znam da...
Rekao sam da je ovo posao od dva dana i...
Dogovor je dogovor.
Bio bi izgubljen bez nas. -Da.
Znamo da Dajana može da vodi računa o sebi, ali brinem da ti ne bi preživeo.
Nema više novca. -Dovoljno smo plaćeni.
Bolje bi vam bilo bez mene, zar ne? -Ne, Čarli.
Ko će nam pevati? -Da. -Ne, molim te.
Da pevam? -Sama si tražila.
Mora da misliš da sam od juče. -Znam da zvuči ludo, ali je istina.
Od reči do reči. -Samo malo.
Ima celo ostrvo žena poput nje? I nijednog muškarca među njima?
Kako da stignemo tamo? A ona misli
da je Ludendorf Ares? Bog rata?
I da će se rat jedino završiti ako ga ubijemo? Kakve gluposti.
Video si šta se desilo tamo. Kako je jurišala na mitraljesko gnezdo.
Kako je uništila zvonik.
Možda je istina. -Mislim da je istina.
Ja verujem da je istina. -Eto.
Stivene, sinko ne veruješ valjda u te gluposti, je li?
Dajana! Sakrij se.
Kako ćemo ući tamo?
Ima par stražara na vratima kojima treba da se odvuče pažnja.
Da, neće biti sumnjivo kad išetam iz šume.
Ja mogu da uđem. -Nećeš ti ući. Previše je opasno.
Preopasno? -Da, preopasno. I previše privlačiš pažnju.
Ja ću ući i pratiti ih
do mesta gde rade na gasu, ili još bolje, gde se on nalazi.
Idem s tobom. -Nećeš! Zbog odeće ne možeš raditi tajno.
Šta znam, rekao bih da je bila prilično tajna na bojnom polju.
Ne možemo te uvesti. Ja ću izviditi i vratiti se s izveštajem...
Ali sve dok je on živ, on ne...
Ne možeš ući u nemačku vrhovnu komandu i ubiti nekoga. Ne možeš. Veruj mi.
Otkud ovo? -Mogu li ja da vozim? Molim te dozvoli mi da ja vozim.
Biću tvoj šofer. -Hajde, hajde.
Ne mrdaj. Otkud ovo?
S polja tamo. Puno ih je.
Poglavico, hajde da istražimo područje u slučaju da se moramo brzo povući.
Šta kažeš, Dajana?
Pukovniče.
Stive, oni imaju pozivnice.
Ne brini. Budi hladnokrvan. Možeš ti ovo.
Pozivnicu, molim. -Pukovnik i ja želimo vam puno sreće
i da vašu glavu obaspu mnoge lepe stvari.
Tvoja glava mora da je prazna. On želi moju pozivnicu, idiote. -Izvinite.
Moram se izviniti hiljade i hiljade puta, gospodine,
zato što sam napravio najužasniju i najneoprostiviju grešku.
Izgubio sam pukovnikovu pozivnicu. -Šta?
Hoćeš reći da smo se vozili kroz blato i kišu samo da ti izgubiš pozivnicu?
Ne, ja sam buba. Nisam čak ni buba, ja sam bubin izmet!
I u pravu ste, gospodine... Blagosloveni bili mi.
Ovo je apsurdno. Neću provesti celo veče ovde napolju.
Glupi idioti! Pomerite automobile!
Šta bi trebalo da si ti?
Šta to radiš?
Oprostite.
Ne pijem.
Znamo li se? -Ne, imao sam vas u vidu.
Pratio sam vašu karijeru. Vi ste dr Izabel Maru.
Najtalentovanija hemičarka u nemačkoj armiji. Ja sam vaš obožavalac.
Nadam se da ne prelazim granicu. Znam da ste vi i general Ludendorf
veoma bliski. -Radimo zajedno, da.
Ali s nekim poput mene kao vaša podrška...
Mogao bih vam obezbediti mnogo više. -A ko ste vi?
Čovek koji bi vam odao priznanje koje zaslužuje genije poput vas.
Obožavam vatru. Vi ne?
Ona je poput...
živog primera entropije. Ultimativno oružje uništenja.
Podseća nas da na kraju,
sve se kad tad pretvara u pepeo iz kojeg je nekad nastalo.
Ima nešto umirujuće u tome.
Sve to vidim u vašim očima.
Možda biste mogli da mi pokažete na čemu radite.
Čujem da je to...
Čujem da je neverovatno.
Cenim vaše interesovanje za moj rad,
ali odana sam generalu Ludendorfu. Uostalom,
vidim da je vaša pažnja usmerena
na drugu stranu.
Uživate u zabavi?
Priznajem da ne znam šta slavimo.
Nemačku pobedu, naravno. -Pobedu?
Ali čujem da je mir veoma blizu. -Mir?
To je samo primirje, u beskonačnom ratu.
Tukidid. -Poznati su vam vaši stari Grci.
Oni su shvatali da je rat Bog.
Bog koji zahteva ljudske žrtve. A zauzvrat...
Rat daje svrhu čoveku,
značenje, šansu da se izdigne iznad
svog sitničavog, malenog i smrtnog bića i da bude hrabar,
plemenit, bolji! -Samo jedan od mnogih bogova je verovao u to.
I nije bio u pravu. -Ne znate vi ništa o bogovima.
Gospodine generale.
Uživajte u vatrometu.
Šta to radiš? Skloni se! -Dajana, pogledaj me.
Ako ga ubiješ pre nego što nađemo gas, nećemo moći ništa da sprečimo.
Zaustaviću Aresa! -Šta ako grešiš?
Šta ako Ares ne postoji?
Ne veruješ mi. -Ne mogu dozvoliti da ovo uradiš.
Šta ja radim ne zavisi od tebe.
Dajana!
Dajana. Gas.
Selo!
Zašto navijaju?
Dajana!
Gde su gađali? -Gas.
To je bio Ludendorf. -Video sam ga. Bio je u kuli. -Prati ga u stopu.
Kako ćeš nas naći? -Znam kako.
Dajana!
Mrtvi su. Svi su mrtvi. Mogla sam ih spasiti.
Mogla sam ih spasiti da nije bilo tebe.
Ti si me sprečio da ubijem Aresa! -Ne! -Skloni se od mene!
Sad razumem sve. Ares nije pokvario samo Nemce, već i vas.
Sve vas.
Naći ću Aresa i ubiću ga.
Dajana! Taj dim
je Poglavica! Pratio je Ludendorfa.
Prati dim!
Dajana, tuda!
Hajde! Idemo!
Kakvo iznenađenje. Čudno.
Nažalost, imam drugi posao kome treba da se posvetim.
Šta si ti?
Uskoro ćeš saznati.
Iako si veličanstvena, i dalje mi nisi ravna.
Videćemo za to.
Ja sam Dajana od Temiskire,
ćerka Hipolite, amazonske kraljice.
I više nećeš sipati svoj bes na ovaj svet.
U ime svega što je dobro na ovom svetu,
ovim ispunjavam misiju Amazonki,
oslobađajući ovaj svet od tebe zauvek!
Dajana?
Dajana!
Ubila sam ga. Ubila sam ga, ali ništa se nije zaustavilo.
Ako ubiješ Boga rata, prekidaš rat. -Upravo ono što moramo uraditi sad.
Moramo zaustaviti gas. Hajde. -Ne. Sve ovo je trebalo da se završi!
Dajana! -Borba je trebalo da stane. Zašto to rade?
Ne znam! Ne znam. Ja... -Ares je mrtav.
Sad mogu prestati da se bore. Zašto se i dalje bore?
Možda jer su takvi.
Možda...
Možda ljudi nisu uvek dobri. S Aresom ili bez Aresa.
Možda zato što im je to u prirodi.
Dajana. -Ne. -Dajana, možemo o ovome razgovarati kasnije. -Ne.
Moraš poći sa mnom. -Ne. Nakon svega što sam videla, to je nemoguće.
Nije moguće! Ubijali su jedni druge.
Ubijali su ljude koje ne mogu videti. Decu... Decu.
Ne. To je morao biti on. To ne mogu biti oni! -Dajana, ljudi, ja...
Bila je u pravu. Moja majka je bila u pravu.
Rekla je da me svet ljudi ne zaslužuje.
Ne zaslužuju našu pomoć, Stive.
Nije bitno da li zaslužuju! -Ne zaslužuju našu pomoć.
Možda ne zaslužujemo.
Ali nije bitno to, već je bitno u šta veruješ.
Misliš da to ne shvatam nakon svega što sam video tamo?
Misliš da ne bih voleo da mogu da ti kažem
da je u pitanju bio jedan zlikovac koji je kriv? Nije!
Svi smo krivi. -Ja nisam.
Ali možda ja jesam.
Molim te, ako veruješ da ovaj rat treba stati,
ako želiš da ga zaustaviš, pomozi mi da ga zaustavim sad.
Jer ako mi ne pomogneš, još hiljade će pobiti.
Molim te, pođi sa mnom.
Moram da idem.
Gde je Dajana? -Prepušteni smo sebi samima. -Šta? -Šta vidiš, Čarli?
Izgleda kao gomila bombi s gasom, ali ne vidim kuda ih prebacuju.
Kako ćemo ući tamo? -Imam ideju. Hajde, momci.
Hajde!
Ko je tamo?
Ser Patrik? -Bila si u pravu, Dajana. Ne zaslužuju našu pomoć.
Samo zaslužuju uništenje. -Ti...
Ti si on.
Da. Ali ja nisam ono što si mislila da jesam.
Šta je to? -Budućnost.
Ja ti nisam neprijatelj, Dajana.
Ja sam jedini koji te istinski poznaje.
I neko ko istinski poznaje njih, kao što ih i ti poznaješ sad.
Oduvek su bili i oduvek će biti
slabi, okrutni, sebični
i sposobni da počine najveće užase.
Samo sam hteo da bogovi vide koliko je zla bila očeva tvorevina.
Ali oni su odbili. -Ja sam Dajana od Temiskire...
Pa sam ih uništio. -Ćerka Hipolite,
i ovde sam da završim njenu mis...
Bogoubica.
Moje drago dete, to nije Bogoubica.
Ti si.
Samo Bog može ubiti drugog Boga.
Zevs je ostavio dete koje je imao s kraljicom Amazonki
kao oružje da ga upotrebi protiv mene. -Ne. Ti si lažov!
Prisiljavam te da mi kažeš istinu.
Već sam je rekao.
Ja nisam Bog rata, Dajana. Ja sam Bog istine.
Čovečanstvo je ukralo ovaj svet od nas.
Uništavalo ga je dan za danom.
A ja, jedino dovoljno mudar da to vidi...
Bio sam previše slab da ih zaustavim.
Svih ovih godina sam se borio sam,
šaputajući u njihove uši, ideje, inspiraciju, za formule...
Oružje.
Ali ih ne prisiljavam da ih koriste. Sami započinju ove ratove.
Ja jedino orkestriram primirje za koje znam da ne mogu održati
u nadi da će se uništiti.
Ali to nije bilo dovoljno,
dok ti nisi došla.
Kad si se ti pojavila, hteo sam te smožditi.
Ali znao sam da ako jedino ti možeš videti
ono što ostali bogovi nisu mogli videti...
Onda bi mi se pridružila, i kombinujući naše moći,
konačno bismo okončali sav bol, patnju,
uništenje koje oni donose.
I mogli bismo pretvoriti ovaj svet u raj kakav je nekad bio pre njih.
Zauvek.
Ja...
Nikad ne bih mogla biti deo toga.
Draga, ne želim da se borim protiv tebe, ali ako moram...
Stive! -Hajde! Idemo! Semi, idemo!
Vozite ovaj avion odavde!
Draga, imaš još tako mnogo da učiš.
Bože! Šta ćemo raditi?
Ne možemo mnogo toga uraditi, ako je to onaj što mislim da jeste.
Ali možemo zaustaviti onaj avion.
Ako dođemo do radija, možemo zatražiti od Vazduhoplovstva da ga obori.
Ne. Ako padne, pobiće sve na površini unutar 130 kvadratna kilometra.
Moramo ga sprečiti da poleti! -Loše vesti! Ima tajmer.
Ako sprečimo da poleti odavde, isto će se desiti.
Je li zapaljivo, Poglavico? -Da, rekla je da je to vodonik. Zapaljivo je.
Morate mi raščistiti put do tog aviona. -Ne, Stive! -Stive!
Hajde!
Hajde! Ovuda, Stive!
Hajde, Stive. Napred! -Stive!
Hajde da vidimo kakav si Bog zaista.
Pomoći ćeš mi da ih uništim, Dajana.
Ili ćeš umreti.
Hajde! Brže, brže!
Brzo! Sad! -Hajde! Trčite!
Je li to sve što možeš?
Uzaludno je pomisliti da možeš pobediti. Predaj se, Dajana.
Poglavico! Je li ti nešto ostalo? -Nemam ništa.
Bilo šta? -Ne.
Stive.
Ne!
Da, Dajana! Pobij ih sve!
Konačno vidiš. Pogledaj ovaj svet.
Čovečanstvo je ovo uradilo, ne ja. Oni su ružni,
puni mržnje, slabi,
kao tvoj kapetan Trevor. Otišao je i ništa ti nije ostavio.
A zbog čega? Jadno!
Zaslužio je da gori!
Pogledaj nju i reci mi da grešim.
Ona je savršeni primer ovih ljudi.
I ne zaslužuje tvoje saosećanje ni na koji način.
Uništi je, Dajana. Znaš da to zaslužuje. Svi zaslužuju to.
Učini to!
Dajana!
Dajana...
Šta? -Moram da idem.
Šta to govoriš? Stive...
Šta god da je u pitanju, ja to mogu. -Ne.
Pusti da ja to uradim. -Ne. To moram biti ja.
To moram biti ja. Ja mogu da spasem danas. Ti možeš spasiti svet.
Kamo sreće da imamo više vremena. -Šta? Šta to govoriš?
Volim te!
Grešiš u vezi njih.
Oni su sve to što kažeš, ali i mnogo više.
Laži!
Oni ne zaslužuju tvoju zaštitu!
Nije važno da li zaslužuju.
Važno je u šta veruješ.
A ja verujem u ljubav. -Onda ću te uništiti!
Zbogom, brate!
KRAJ VELIKOG RATA
Htela sam da spasem svet.
Da okončam rat i donesem mir čovečanstvu.
Ali onda sam virnula u tamu koja živi u toj svetlosti,
i naučila da unutar svakog od njih,
uvek će biti i jedno i drugo.
Izbor koji svako mora doneti za sebe.
Nešto što nijedan heroj ne može pobediti.
A sad znam, da samo ljubav može istinski da spase svet.
Zato ostajem. Borim se i dajem...
za svet za koji znam da je moguć.
Ovo je moja misija sad.
Zauvek.
Preveo: Bambula
ČUDESNA ŽENA
Preuzeto sa www.titlovi.com